ОКРЕМА ДУМКА
судді Великої Палати Верховного Суду Короля В. В.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 травня 2026 року у справі № 990/46/26 (провадження № 11-69заі26) за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2026 року.

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом до ВРП, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВРП, що полягає у невчиненні передбачених законом дій за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги 
№ Б-1236/24/7-25 від 05 грудня 2025 року у встановлений пунктом 4 частини першої статті 43 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) строк;
-зобов`язати ВРП в особі дисциплінарного інспектора Осєтрова В. М. (або іншого уповноваженого інспектора) завершити попередню перевірку дисциплінарної скарги 
№ Б-1236/24/7-25 та ухвалити відповідне процесуальне рішення (висновок про відкриття або відмову у відкритті дисциплінарної справи) у строк, визначений судом;
- стягнути з ВРП на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) грн.
2.На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 грудня 2025 року він подав до ВРП дисциплінарну скаргу на дії судді Шостого апеляційного адміністративного суду Карпушової О. В. , допущені нею під час розгляду справи № 320/45737/25. Скарга зареєстрована ВРП за номером Б-1236/24/7-25, провадження № 125463. Для проведення попередньої перевірки дисциплінарної скарги визначено дисциплінарного інспектора Осєтрова В. М .
3. При цьому позивач вказував, що ВРП в особі дисциплінарного інспектора Осєтрова В. М. допустила протиправну бездіяльність, оскільки не вчинила жодної процесуальної дії та не ухвалила жодного рішення у визначений пунктом 4 частини першої статті 43 Закону № 1798-VIII строк за результатами попередньої перевірки його дисциплінарної скарги.
4. Також позивач зазначав, що вказана бездіяльність ВРП має прямий негативний вплив на реалізацію ним своїх прав, а саме: він позбавлений єдиного ефективного засобу реагування на систематичну бездіяльність судді Карпушової О. В. під час розгляду справи № 320/45737/25 (справа перебуває без руху понад 147 днів); він, будучи особою з інвалідністю II групи, змушений перебувати у стані правової невизначеності та безперервного стресу, що негативно впливає на його стан здоров`я.
5. А тому, на думку ОСОБА_1 , з огляду на наведені обставини, з урахуванням принципу розумності й справедливості вищезазначене завдало йому моральної шкоди, розмір якої становить 1 500 000 грн. 
6.Касаційний адміністративний суду складі Верховного Суду ухвалою від 23 лютого 2026 року відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі № 990/46/26 на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
7. Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до змісту постанов Великої Палати Верховного Суду від 06 березня 2025 року у справі № 990/11/25, від 09 жовтня 2025 року у справі № 990/144/25, від 04 грудня 2025 року у справі № 990/248/25 умови і порядок оскарження актів ВРП та її Дисциплінарних палат у питаннях, які вирішуються під час дисциплінарного провадження щодо судді, зокрема стосовно відкриття чи відмови у відкритті дисциплінарної справи, чітко регламентовані у Законі № 1798-VII. Закон не передбачає судового контролю адміністративного суду на етапі попередньої перевірки дисциплінарної скарги і ухвалення рішення щодо відкриття дисциплінарної справи. Рішення Дисциплінарної палати ВРП щодо відкриття дисциплінарної справи теж не підлягає оскарженню до скаржником до ВРП. Відтак якщо не підлягає оскарженню рішення Дисциплінарного органу ВРП, то немає причин поширювати адміністративний судовий контроль на їхній перегляд.
8. За таких висновків Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов висновку, за яким позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ВРП, що полягає у невчиненні дій за результатом перевірки його дисциплінарної скарги у встановлений законом строк, не підвідомчий адміністративному суду і законних підстав для відкриття провадження у справі за цим позовом немає.
9. Також суд першої інстанції зазначив, що з огляду на предмет цього спору відсутні і підстави роз`яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. 
10. Не погодившись із рішеннямсуду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття продовження.
11. Апеляційна скарга позивача обґрунтована тим, що норми Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують право на справедливий суд, невід`ємною складовою якого є право на доступ до суду, а тому цей позов підлягає розгляду в судовому порядку.
12. При цьому позивач зазначав, що предметом цього позову є не оскарження рішення ВРП у дисциплінарному провадженні і не намагання вплинути на його результат, а визнання протиправною повної бездіяльності ВРП під час попередньої перевірки його скарги, спонукання відповідача до завершення такої перевірки та прийняття одного з можливих процесуальних рішень за її наслідком.
13. Крім того, позивач вказував, що позиція суду першої інстанції суперечить самій суті принципу верховенства права, оскільки зводиться до того, що ВРП може безстроково не розглядати дисциплінарні скарги і жоден суб`єкт не матиме змоги ініціювати перевірку дотримання нею законодавчих обов`язків.

Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду 
14. Постановою від 07 травня 2026 року Велика Палата Верховного Суду залишила апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2026 року у справі № 990/46/26 - без змін.
15.  ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду з позовом, в якому стверджував, що його права та інтереси порушені через бездіяльність ВРП, що полягала у невчиненні передбачених законом дій за результатами попередньої перевірки його дисциплінарної скарги на суддю у визначений Законом № 1798-VIII строк.
16. ВодночасВелика Палата Верховного Суду, здійснюючи аналіз норм частини другої статті 42 Закону № 1798-VIII та частини першої статті 108 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», зазначила, що дисциплінарне провадження розпочинається після отримання ВРП скарги щодо дисциплінарного проступку судді, з повідомленням про вчинення дисциплінарного проступку суддею (дисциплінарної скарги), поданої відповідно до Закону № 1402-VIII, або за ініціативою Дисциплінарної палати ВРП чи за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України у випадках, визначених законом.
Днем початку здійснення дисциплінарного провадження є день отримання ВРП відповідної дисциплінарної скарги або день ухвалення Дисциплінарною палатою ВРП про відкриття відповідної дисциплінарної справи за власною ініціативою чи день отримання ВРП відповідного звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
17. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за прямою вказівкою Закону № 1798-VIII не підлягають оскарженню ухвалені в межах дисциплінарного провадження рішення про повернення дисциплінарної скарги (частина четверта статті 44), про відмову у відкритті дисциплінарної справи (частина друга статті 45), про відкриття дисциплінарної справи (частина друга статті 46).
18. Відповідно до частини першої статті 51 Закону № 1798-VIII скаржник має право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП лише за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.
19. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу й на те, що за змістом цих норм законодавець закріпив гарантії реалізації права будь-якої особи на звернення до ВРП із дисциплінарною скаргою щодо судді, проте акцентував, що право на звернення не можна ототожнювати із правом/інтересом скаржника щодо здійснення дисциплінарним органом певних дій, відкриття дисциплінарної справи чи притягнення до дисциплінарної відповідальності судді, відтак і не зумовлює права скаржника впливати на перебіг дисциплінарного провадження шляхом судового оскарження дій, бездіяльності чи рішень ВРП, зокрема, на етапі попередньої перевірки скарги.
20.А тому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тлумачення у сукупності наведених норм засвідчує, що обставини здійснення дисциплінарного провадження (його тривалість, підстави відкриття дисциплінарної справи, відмова у відкритті дисциплінарної справи, тощо) не впливають і не змінюють обсягу прав, обов`язків чи інтересів особи, яка звернулася до ВРП зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, і не змінюють обсягу таких прав, обов`язків чи інтересів.
21.Як наслідок, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку з оскаржуваними діями, бездіяльністю чи рішеннями суб`єкта владних повноважень не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.
22. До того ж, Велика Палата Верховного Судуконстатувала, що сама по собі фактична тривалість здійснення ВРП дисциплінарного провадження щодо судді не може вплинути і не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася з відповідною дисциплінарною скаргою, і не може вплинути на такі праві та інтереси.
23.З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що з огляду на встановлену законом організацію дисциплінарного провадження щодо суддів, зокрема на статус ВРП та її дисциплінарних палат у питанні про притягнення суддів до відповідальності, потрібно враховувати, що суд, до якого звернувся позивач, не може здійснювати контроль за органом, до повноважень якого віднесено ухвалення рішень за наслідком попередньої перевірки дисциплінарної скарги.
Таким чином, оскільки рішення дисциплінарного органу ВРП за результатами перевірки дисциплінарної скарги (відмова у відкритті, повернення або відкриття дисциплінарної справи) не підлягає оскарженню, то немає і причин поширювати адміністративний судовий контроль на процедуру його прийняття.
24. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при вирішенні питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі через те, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. 

Підстави і мотиви для викладення окремої думки
25. Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. 
26. Суд першої інстанції та більшість суддів Великої Палати Верховного Суду дійшли висновку про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
27. З цим висновком суду першої інстанції та більшості суддів Великої Палати Верховного Суду погодитися не можу, виходячи з наступного.
28. Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
29.Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
30. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).
31. За пунктом 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
32. Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
33. Водночас частиною другою статті 19 КАС України встановлено застереження у вигляді того, що у порядку адміністративного судочинства не можуть бути розглянуті спори щодо визнання протиправними та скасування нормативно-правових та індивідуальних актів суб`єктів владних повноважень, розгляд яких віднесено до конституційної юрисдикції. 
34. Відповідно до частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні, у тому числі справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРП. 
35. Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, ВРП визначені у статті 266 КАС України. Правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо: законності (крім конституційності) постанов ВРУ, указів і розпоряджень Президента України (пункт 1 частини першої); законності дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, ВРП (пункт 2 частини першої цієї статті).
36.Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 266 КАС України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративної справи може, зокрема, визнати дії чи бездіяльність ВРП протиправними, зобов`язати ВРП вчинити певні дії.
37. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення особи до суду за захистом порушеного права, у тому числі з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності ВРП, яка виразилась у неналежному забезпеченні здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження за скаргою, поданою щодо дисциплінарного проступку судді.
38. За змістомЗакону № 1798-VIII не підлягають оскарженнюлише рішення, ухвалені в межах дисциплінарного провадження під час здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги, про повернення дисциплінарної скарги (частина четверта статті 44), про відмову у відкритті дисциплінарної справи (частина друга статті 45), про відкриття дисциплінарної справи (частина друга статті 46).
39.Водночас приписами абзацу другого частини першої статті 51 Закону № 1798-VIII передбачено право скаржника оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до Вищої ради правосуддя за наявності дозволу Дисциплінарної палати на таке оскарження.
40. Зміст наведених правових норм дає можливість дійти висновку, що чинним законодавством не передбачено можливості оскаржити саме рішень ВРП, які прийняті під час здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги.
41. Разом з тим, жодних обмежень на реалізацію права особи на звернення до адміністративного суду з позовом про визнання бездіяльності ВРП протиправною приписи Закону № 1798-VIIIне встановлюють.
42.У позовній заяві ОСОБА_1 просив визнати протиправною бездіяльність ВРП, що полягала у невчиненні передбачених законом дій за результатами попередньої перевірки дисциплінарної скарги № Б-1236/24/7-25 від 05 грудня 2025 року.
43.З огляду на норми статей 22 та 266 КАС України та зміст позовних вимог, вважаю, що заявлені в позові ОСОБА_1 вимоги про визнання протиправною бездіяльності ВРП щодо нерозгляду протягом встановлених законом строків його дисциплінарної скарги від 05 грудня 2025 року підлягають судовому розгляду, відтак цю справу належало розглядати за правилами адміністративного судочинства.
44. Аналогічний підхід неодноразово знаходив своє відображення і в практиці Великої Палати Верховного Суду у подібних справах (постанова від 07 травня 2020 року у справі 9901/36/19; постанова від 10 лютого 2022 року у справі 9901/369/21; постанова від 01 квітня 2021 року у справі 9901/183/20). 
45.Зважаючи на зазначене, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно було задовольнити, ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2026 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суддя  Володимир КОРОЛЬ