ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року
м. Київ

справа № 750/16479/24
провадження № 61-12648св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Воробйової І. А, Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., 

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Дениса Вікторовича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Висоцької Н. В., Мамонової О. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханов Луганської області, у зв`язку з виконанням службових обов`язків із захисту територіальної цілісності та суверенітету України; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті - в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського району Харківської області.

Обґрунтовуючи вимоги заяви,  ОСОБА_1 посилалася на те, що 28 грудня 2022 року її сина, ОСОБА_4 , мобілізовано до лав Збройних Сил України; він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (далі - ВЧ НОМЕР_1 ). 05 січня 2024 року вона отримала лист з ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про зникнення сина безвісти 24 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі с. Синьківка Куп`янського району Харківської області. 

Починаючи з січня 2024 року, ОСОБА_1 неодноразово намагалася встановити його місцезнаходження, однак усі ці спроби виявилися безрезультатними. Наразі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, в ході якого як свідка допитано військовослужбовця ОСОБА_5 , який підтвердив загибель ОСОБА_4 . 

Оголошення сина померлим необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Деснянський районний суд м. Чернігова рішенням від 07 квітня 2025 року заяву задовольнив. Оголосив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханов Луганської області, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що матеріали справи та факти, установлені службовим розслідуванням і повідомлені ОСОБА_5 , допитаним як свідок в ході досудового розслідування, є підставами для вірогідного припущення про смерть ОСОБА_4 , який, будучи призваним по мобілізації в період збройної агресії російської федерації проти України, 22 грудня 2023 року перебував на бойовій позиції в окопі на Куп`янському напрямку в районі с. Синьківка та загинув під час вибуху ворожої гранати.

Суд вважав безпідставними доводи заінтересованих осіб про необхідність обрахування шестимісячного строку, з моменту припинення воєнних дій (воєнного стану) на всій території України загалом, указавши, що, за висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», саме з 01 липня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у другому реченні частини другої статті 46 ЦК України як дата закінчення активних бойових дій на зазначеній території. ОСОБА_1 звернулася до суду 22 листопада 2024 року, отже, як на момент звернення її до суду із заявою, так і на час розгляду справи сплинув шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на певній території.

Суд визнав доводи заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення розшуку ОСОБА_4 у разі оголошення його померлим такими, що суперечать абзацу другому частини другої статті 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», відповідно до якого, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Чернігівський апеляційний суд постановою від 05 вересня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства оборони України задовольнив. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовив. 

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що територія, де пропав безвісти ОСОБА_4 (с. Синьківка Куп`янського району Харківської області), вочевидь з 01 липня 2023 року є територією активних бойових дій. Те, що на вказаній території функціонують державні електронні інформаційні ресурси, не нівелює її статус як території активних бойових дій. Отже, немає підстав для висновку про те, що на території с. Синьківка активні бойові дії завершились. Таким чином, висновок суду першої інстанції, що саме з 01 липня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у другому реченні частини другої статті 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій на зазначеній вище території, є помилковим. При вирішенні питання про початок відліку цього строку апеляційний суд послався на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У жовтні 2025 року представника ОСОБА_1 - адвокат Поліщук Д. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження зазначено те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Кубанського району Харківської області не є територією активних бойових дій з 01 липня 2023 року, і з цієї дати, територія с. Синьківка не вносилася до розділу про території, де бойові дії тривають.

Наявність у наказах Міністерства розвитку громад та територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та від 28 лютого 2025 року № 376 територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, не означає, що бойові дії поновилися, а лише вказує на технічну доступність державних сервісів. Зазначене стосується лише функціонування державних електронних інформаційних ресурсів на певній території та не є вихідними даними для визначення дати початку та закінчення можливих бойових дій або активних бойових дій.

При цьому апеляційний суд не врахував, що наявні у справі докази дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель ОСОБА_6 , а зволікання у визнанні його померлим стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

24 жовтня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи 

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

03 липня 2020 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_8 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_9 .

28 грудня 2022 року ОСОБА_4 був призваний до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 грудня 2023 року № 3562 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що 07 грудня 2023 року вибув з району відновлення боєздатності під оперативним контролем оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та 08 грудня 2023 року залучений до сил і засобів ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_7 » оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_8 » оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » в складі ВЧ НОМЕР_1 і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань у зоні відповідальності ВЧ НОМЕР_1 .

Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, від 07 березня 2024 року № 1025 засвідчено, що солдат ОСОБА_4 , який перебуває в розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , дійсно в період з 08 до 24 грудня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській сільській об`єднаній територіальній громаді - об`єднаній територіальній громаді в Україні, в Куп`янському районі Харківської області.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24 грудня 2023 року № 4552 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 . 

З акта службового розслідування відомо, що 24 грудня 2023 року о 04.40, виконуючи бойове завдання згідно з бойовим розпорядженням командира ВЧ НОМЕР_1 від 10 грудня 2023 року № 2/330/134 на ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_10 », в районі населеного пункту Синьківка Харківської області в результаті штурмових дій противника за підтримки снайпера, без техніки зникли безвісти, зокрема, солдат ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_3 . В ході з`ясування обставин встановлено, що інформація про можливе перебування військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 в полоні на тепер не підтверджена. Факт зникнення безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_4 підтверджується витягом з журналу ведення бойових дій ВЧ НОМЕР_1 № 294/860, подія 24 грудня 2022 року. Доказами зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 є: доповідь командира 1 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_10 від 24 грудня 2023 року № 1848/2/347/2489 про зникнення військовослужбовця солдата ОСОБА_4 ; рапорт командира НОМЕР_4 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_10 від 24 грудня 2023 року; пояснення капітана ОСОБА_11 ; пояснення солдата ОСОБА_12 ; пояснення сержанта ОСОБА_13 . Запропоновано вважати солдата ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , зниклим безвісти 24 грудня 2023 року в районі ПВ «Бурий» біля населеного пункту Синьківка Харківської області, під час виконання бойового завдання.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 грудня 2023 року № 375 призупинено з 24 грудня 2023 року виплати грошового забезпечення на карткові рахунки солдата ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону, а з 25 грудня 2023 року знято його з продовольчого забезпечення.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області із заявою за фактом безвісти зникнення її сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , останнього разу виходив на зв`язок 21 грудня 2023 року та повідомив, що йде на виконання бойового завдання, і з того часу на зв`язок не виходить; останнього разу перебував в Харківській області поблизу населеного пункту Синьківка. 

Інформацію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, внесено до ЄРДР 29 грудня 2023 року за № 12023270340004899.

05 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 на адресу ОСОБА_1 надіслав сповіщення, в якому повідомлялося, що її син, солдат ОСОБА_4 , призваний 28 грудня 2022 року на військову службу по мобілізації, відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойового завдання в районі с. Синьківка Куп`янського району Харківської області зник безвісти 24 грудня 2023 року.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22 січня 2024 року № 366 завершено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 та установлено, що солдат ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 , зник безвісти 24 грудня 2023 року в районі ПВ «Бурий» біля населеного пункту Синьківка Харківської області під час виконання бойового завдання.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 25 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стаханов Луганської області, зник на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - 24 січня 2024 року.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 05 грудня 2024 року, наданих на запит районного суду, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації по Чернігівській області не значиться.

За повідомленням Чернігівського обласного центру зайнятості від 05 грудня 2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як безробітний в Чернігівській філії центру зайнятості не перебуває.

Інформація, надана ГУ ПФУ в Чернігівській області у листі від 09 грудня 2024 року, свідчить про те, що відповідно до електронних баз одержувачів пенсій та деяких соціальних виплат станом на 06 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як одержувач пенсії та страхових виплат на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області не перебуває. Інформації про перебування цієї особи на обліку в інших головних управліннях ПФУ немає.

Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України 06 грудня 2024 року надав суду інформацію про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 лютого 2023 року перетинав державний кордон України в напрямку «Виїзд» в пункті пропуску «Краківець», а 19 березня 2023 року перетинав державний кордон України в напрямку «В`їзд» в пункті пропуску «Шегині».

Відповідно до повідомлень Чернігівського РУП ГУ НП в Чернігівській області від 06 грудня 2024 року та від 12 грудня 2024 року відомості з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. З 29 грудня 2023 року ОСОБА_4 перебуває в розшуку Чернігівським МВ УМВСУ в Чернігівській області як безвісти зниклий. Натепер час його місцезнаходження не встановлено.

Відповідями відділу ДРАЦС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на запит суду першої інстанції від 05 грудня 2024 року та від 01 березня 2025 року засвідчено, що актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі немає. Державна реєстрація смерті громадянина ОСОБА_4 не здійснювалася. Перевірку наявності актового запису про державну реєстрацію смерті проведено за період з 01 січня 2022 року до 01 лютого 2025 року за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян України.

Населений пункт Синьківка належить до Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі - Перелік). Зокрема, цим Переліком визначено наступні категорії територій: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформацій ресурси; тимчасово окуповані рф території України.

Відповідно до підпункту 1.8 цього Переліку датою припинення можливих (а не активних) бойових дій на території с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського районну Харківської області зазначено 01 липня 2023 року.

У підпункті 2.9 Переліку визначено, що активні бойові дії на території с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського районну Харківської області тривали з 24 лютого 2022 року до 27 лютого 2022 року, з 09 вересня 2022 року до 26 листопада 2022 року.

Статус тимчасово окупованої рф території України с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського районну Харківської області мала з 27 лютого 2022 року до 09 вересня 2022 року.

У розділі 3 Переліку зазначено території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Відповідно до пункту 3.5 територія с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського районну Харківської області з 01 липня 2023 року визначена територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, дати завершення бойових дій не зазначено.

Таким чином, територія, де зник безвісти ОСОБА_4 , з 01 липня 2023 року змінила статус з «територія можливих бойових дій» на «територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси».

Аналогічна інформація щодо статусу цієї території зазначена і в наказі Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям наказу від 28 лютого 2025 року № 376.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Частиною першою статті 46 ЦК України встановлено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Смерть - це припинення життєдіяльності організму. Зі смертю припиняється цивільна правоздатність фізичної особи.

Оголошення громадянина померлим має нам меті усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішувала виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові також зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців, використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, закон хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані суто на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (див. постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату (теріторіального центру комплектування та соціальної підтримки) або від командира військової частини (у разі загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі за обставин, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним і може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин (див. постанову Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23)). 

Результат аналізу наведеного дає підстави для висновку, що застосування судом, зокрема, шестимісячного строку, який обчислюється з моменту зникнення фізичної особи безвісти, можливе тільки за умови наявності істотних підстав для припущення її загибелі внаслідок воєнних дій або збройного конфлікту, тобто за умови доведеності предмета доказування у справі про оголошення особи померлою.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24 (провадження № 61-6220св25)).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Надані заявницею на підтвердження обставин імовірної загибелі  ОСОБА_4 докази не дають підстав з надзвичайно великою вірогідністюприпускати його смерть у певний час і за певних обставин, тому суд апеляційної інстанції в цілому дійшов обґрунтованого висновку, що немає підстав для оголошення його померлим до спливу двох років з дня закінчення активних бойових дій. 

З огляду на зазначене Верховний Суд зазначає, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це перебуває поза межами його повноважень.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Дениса Вікторовича залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 05 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий	М. Є. Червинська 	
Судді:	І. А. Воробйова 	
	А. Ю. Зайцев  Є. В. Коротенко  	
	В. М. Коротун