Справа № 686/10224/26 
Провадження № 3/686/2659/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2026 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Марцинкевич С.А., з участю секретаря Созанської Л.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – неповнолітнього ОСОБА_1 , його законного представника ОСОБА_2 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , студента 2-го курсу Хмельницького політехнічного коледжу, 
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Неповнолітній ОСОБА_1 , 29 березня 2026 року о 23 год. 02 хв., в м. Хмельницький по вул. Дмитра Крамара, 1/3, на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом – двоколісним електроскутером «Bolt» (№461028), потужністю до 3 кВт, в стані алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 підтвердив зазначені обставини справи, визнав свою провину та щиро розкаявся. При цьому, надав суду копії характеризуючих документів, згідно яких є студентом та навчається в Хмельницькому політехнічному коледжі де позитивно характеризується, займається спортом, має нагороди та заохочення. Клопотав про застосування до нього заходу впливу у виді попередження, оскільки не має власного доходу, виховується лише матір`ю.
Його законний представник мама ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що з сином провела профілактичну бесіду і постійно вживає всіх необхідних заходів щодо посилення виконання батьківських обов`язків та виховання сина відповідно до норм суспільства та моралі. 
Факт вчинення неповнолітнім ОСОБА_1 цього порушення правил дорожнього руху підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: його зізнавальними поясненнями в суді, даними протоколу про адміністративне правопорушення; даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння та результату тесту «Драгер» (тест № 3316 від 29.03.2026 р., результат 0,80 проміле); даними відеозаписів. 
Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Згідно Постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея, тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна. Для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. Коли електросамокат служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, він є повноправним учасником дорожнього руху та вважається транспортним засобом, а тому неповнолітній ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена і його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Разом з цим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Законодавством розмежовані поняття «механічні транспортні засоби» та «транспортні засоби», і різниця між ними лише в наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна.
Згідно пункту 1.10 ПДР механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 278/3362/15-к від 01.03.2018.
Пункт 2.13 ПДР передбачає, що транспортні засоби належать, зокрема, до категорії А1 це мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Згідно з п. 3 «Положення про порядок видачі посвідчень водія», затвердженогопостановою КМУ від 08.05.1993 № 340, транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, поділяються на такі категорії, зокрема, «А1» - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун із робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів чи електродвигун потужністю до 4 кВт.
Наведене свідчить про те, що такі транспортні засоби як скутери з електродвигуном потужністю від 3 до 4 кВт належать до категорії «А1», оскільки вони є механічними транспортними засобами у розумінні п. 1.10 ПДР. На ці транспортні засоби право на керування передбачає наявність дозвільних документів.
Таким чином, не може вважатися водієм в розумінні ПДР особа, що керує транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВт, так як у такої особи відсутній обов`язок в отриманні посвідчення водія відповідної категорії. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 3 кВт не підпадає під жодну з категорій, що визначена у п 2.13 ПДР, та не може вважатися транспортним засобом, що віднесений до категорії А1.
Тобто, якщо електроскутер має потужність менше 3 кВт, він не належить до категорії «механічний» і відповідно не передбачає для водія необхідності мати при собі посвідчення водія і реєстраційний документ, та відповідно керування ним не надає особі статусу водія з усіма наслідками такого.
Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній ОСОБА_1 керував електросамокатом «Bolt», який згідно з інформацією, що доступна в мережі Інтернет, є транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВт (протилежного матеріали справи не містять). Наявність посвідчення водія для керування таким транспортним засобом не вимагається і чинним законодавством не передбачено.
Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою ВАП УПП в Хмельницькій області неповнолітній ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Тобто, неповнолітній ОСОБА_4 у розумінні наведених норм чинного законодавства не є водієм, є іншою особою.
При накладенні адміністративного стягнення приходжу до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 13 КУпАП передбачено, що у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Таким чином, з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого правопорушення, до неповнолітнього ОСОБА_1 , який повністю визнав свою провину та щиро розкаявся у вчиненому, слід застосувати захід впливу, передбачений ст. 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді попередження.
На думку суду, саме таке адміністративне стягнення в даному випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню неповнолітнім ОСОБА_1 нових правопорушень.
З урахуванням особи порушника, керуючись ст.ст. 13, 24-1, 40-1, 130, 283, 284, 294 КУпАП, п.п. 1.10, 2.9«а» Правил дорожнього руху,

постановив:

Неповнолітнього ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і застосувати до нього захід впливу у виді попередження.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницькоїобласті.

Суддя: