ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 824/77/25
провадження № 61-630ав26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Калараша А. А. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 

за участю: 

секретаря судового засідання - Маріної Ю. А.,
представника заявника - Мозгового О. О.,

учасники справи:

заявник - Приватне підприємство «SAYDANA» (Республіка Узбекистан),
заінтересована особа (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (Україна),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Соколової В. В., у справі за позовом Приватного підприємства «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (Україна) про виконання договірних зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог
1. У червні 2025 року Приватне підприємство «SAYDANA» (Республіка Узбекистан) (далі - ПП «SAYDANA») звернулося до Київського апеляційного суду з заявою про визнання та виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024 за позовом ПП «SAYDANA» до Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» (Україна) (далі - ТОВ «САН-ТЕХНО») про виконання договірних зобов`язань. 

2. Мотивувало тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024 зобов`язано ТОВ «САН-ТЕХНО» провести належне технічне обстеження поставлених на замовлення ПП «SAYDANA» двох валкових машин на базі гранулятора САН ВГ-1500, які знаходяться за адресою: Узбекистан, Ташкентська область, м. Чирчик, вул. Залізничників, мала промислова зона, лот 19, та відновити за власний рахунок їх працездатність згідно з технічними характеристиками, які передбачені наданим ТОВ «САН-ТЕХНО» документом «Комплект обладнання на базі гранулятора валкового САН ВГ-1500. Паспорт. Інструкція з експлуатації». Стягнуто з ТОВ «САН-ТЕХНО» на користь ПП «SAYDANA» арбітражний збір у розмірі 5 831,70 дол. США. Рішення міжнародного комерційного арбітражу отримано 02 червня 2025 року, однак добровільно не виконане.

3. За таких обставин ПП «SAYDANA» просило суд видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024, ухваленого одноосібно арбітром П. Крупком в м. Києві в Україні, яким вирішено зобов`язати ТОВ «САН-ТЕХНО» провести належне технічне обстеження поставлених на замовлення ПП «SAYDANA» двох валкових машин САН ВГ-1500, які знаходяться за адресою: Республіка Узбекистан, Ташкентська обл., м. Чирчик, мала промислова зона, лот 19, та відновити за власний рахунок їх працездатність згідно з технічними характеристиками, які передбачені наданим ТОВ «САН-ТЕХНО» документом «Комплект обладнання на базі гранулятора валкового САН ВГ-1500. Паспорт. Інструкція з експлуатації»; а також стягнути з ТОВ «САН-ТЕХНО» на користь ПП «SAYDANA» арбітражний збір у розмірі 5 831,70 дол. США. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції і мотиви її прийняття

4. Київський апеляційний суд ухвалою від 15 грудня 2025 року видав виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, прийнятого у складі одноособового арбітра Петра Крупка в Україні у м. Києві 30 травня 2025 року у справі № 127/2024, яким вирішено: 
- зобов`язати ТОВ «САН-ТЕХНО» (юридична адреса: Україна. 01042, м. Київ. вул. Саперне поле, 26, кв. 72; адреса фактичного місцезнаходження: Україна, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 97; ідентифікаційний код 40915003) провести належне технічне обстеження поставлених на замовлення ПП «SAYDANA» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент, Чиланзарський р-н, вул. Гагаріна, 65, ідентифікаційний номер платника податків 201551084) двох валкових машин на базі гранулятора САН ВГ-1500, що знаходяться за адресою: Республіка Узбекистан, Ташкентська обл., м. Чирчик, вул. Залізничників, мала промислова зона, лот 19. та відновити за власний рахунок їх працездатність згідно з технічними характеристиками, які передбачені наданим Товариством з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» документом «Комплект обладнання на базі гранулятора валкового САН ВГ-1500. Паспорт. Інструкція з експлуатації»; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» на користь Приватного підприємства «SAYDANA» арбітражний збір у розмірі 5 831,70 дол. США;
- стягнути з ТОВ «САН-ТЕХНО» (юридична адреса: Україна. 01042, м. Київ. вул. Саперне поле, 26, кв. 72; адреса фактичного місцезнаходження: Україна, 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 97; ідентифікаційний код 40915003) на користь ПП «SAYDANA» (Республіка Узбекистан, м. Ташкент, Чиланзарський р-н, вул. Гагаріна, 65, ідентифікаційний номер платника податків 201551084) судовий збір в розмірі 1 514,00 грн.

5. Ухвала Київського апеляційного суду мотивована тим, що сторони спору погодили між собою у договорі поставки, що розгляд спорів щодо невиконання умов договору підлягають розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у м. Києві, рішення цього суду набрало законної сили та у добровільному порядку не виконане, могло бути передане на розгляд до міжнародного комерційного арбітражного суду та не порушувало публічний порядок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

6. 14 січня 2026 року ТОВ «САН-ТЕХНО» за допомогою підсистеми «Електронний суд» подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ПП «SAYDANA».

7. Апеляційна скарга мотивована тим, що Київський апеляційний суд не застосував до спірних правовідносин норми Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року та не врахував, що рішення порушує публічний порядок в Україні. Такі мотиви пов`язані з запровадженням воєнного стану на території України, що унеможливлює вибуття фахівців з обслуговування обладнання, які є виключно особами чоловічої статі, до іншої країни для виконання умов договору поставки. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що до заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу заявник не додав оригінал або нотаріально посвідчену копію арбітражної угоди.

8. Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інший учасник справи не скористався.

Провадження у суді апеляційної інстанції.

9. Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2026 року відкрив провадження, витребував справу з Київського апеляційного суду.

10. 12 лютого 2026 року справа № 824/77/24 надійшла до Верховного Суду.

11. Верховний Суд ухвалою від 02 березня 2026 року закінчив підготовчі дії у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи.

12. Суд встановив, що 06 січня 2023 року між ПП «SAYDANA» та ТОВ «САН-ТЕХНО» укладений договір поставки № 26-23.

13. У пункті 9.3 цього Договору сторонами визначено, що спори та протиріччя підлягають остаточному вирішенню Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) згідно з його Регламентом.

14. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним договором позивач був змушений звернутися до МКАС при ТПП України з позовом про виконання договірних зобов`язань.

15. Рішенням МКАС при ТПП України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024 зобов`язано ТОВ «САН-ТЕХНО» провести належне технічне обстеження поставлених на замовлення ПП «SAYDANA» двох валкових машин на базі гранулятора САН ВГ-1500, що знаходяться за адресою: Республіка Узбекистан, Ташкентська обл., м. Чирчик, вул. Залізничників, мала промислова зона, лот 19, та відновити за власний рахунок їх працездатність згідно з технічними характеристиками, які передбачені наданим ТОВ «САН-ТЕХНО» документом «Комплект обладнання на базі гранулятора валкового САН ВГ-1500. Паспорт. Інструкція з експлуатації». Стягнуто з ТОВ «САН-ТЕХНО» на користь ПП «SAYDANA» арбітражний збір у сумі 5 831,70 дол. США.

16. З тексту рішення МКАС при ТПП України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024 вбачається, що інтереси відповідача ТОВ «САН-ТЕХНО» представляли: директор К. Тихоновський, адвокат А. Кибало та адвокат А. Шульга.

17. Даних про оскарження вказаного рішення матеріали справи не містять.

18. ПП «SAYDANA» вказує, що добровільно відповідач рішення судів не виконав і ТОВ «САН-ТЕХНО» при розгляді цієї справи не вказував і не надав доказів виконання ними вказаного рішення МКАС при ТПП України. Таким чином судом встановлено, що вказане рішення в добровільному порядку боржником не виконано.

Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при ухваленні постанови

19. У судовому засіданні представник ПП «SAYDANA» - Мозговий О. О., заперечив проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «САН-ТЕХНО», просив ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року залишити без змін.

20. Представник заінтересованої особи (боржника) ТОВ «САН-ТЕХНО» - Шульга А. В., у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи боржник та його представник сповіщені належним чином 14 квітня 2026 року, що підтверджується відповідними повідомленнями про доставку електронного листа (а. с. 185, 186). Причини неявки не повідомили.

21. Відповідно до вимог статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

22. Оскільки заінтересована особа (боржник) ТОВ «САН-ТЕХНО» та його представник Шульга А. В. сповіщені належним чином, то їх неявка не перешкоджає подальшому розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

23. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ПП «SAYDANA» - Мозгового О. О., колегія суддів дійшла таких висновків. 

24. Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неврахування Київським апеляційним судом, що рішення МКАС при ТПП України порушує публічний порядок, колегія суддів керується такими міркуваннями.

25. Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України. Заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

26. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо суд визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

27. За змістом пункту 2 частини першої статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено, якщо суд визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

28. Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини першої статті 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо суд визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.
29. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про міжнародне приватне право» норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно несумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України. У таких випадках застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок з правовідносинами, а якщо таке право визначити або застосувати неможливо, застосовується право України. Відмова в застосуванні права іноземної держави не може ґрунтуватися лише на відмінності правової, політичної або економічної системи відповідної іноземної держави від правової, політичної або економічної системи України.

30. Під публічним порядком необхідно розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, непорушення територіальної цілісності тощо.

31. Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують фундаментальні принципи справедливості і правосуддя, що діють у державі. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів.

32. Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції Організації об`єднаних націй про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції Організації об`єднаних націй про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.
33. Таким чином, основною метою застереження про публічний порядок у міжнародному праві є вирішення правових колізій різних країн.

34. Об`єктом застереження про публічний порядок є міжнародні приватноправові відносини, а предметом - незастосування іноземного права, яке обране для регулювання цивільно-правових відносин з іноземним елементом, якщо його застосування порушує публічний порядок держави. У цьому разі застереження про публічний порядок врегульовує самостійну сферу суспільних відносин, яка не залежить від сфери міждержавних відносин.

35. Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини другої статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» в Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

36. У статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

37. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

38. Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті України від 30 травня 2025 року не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям, оскільки це рішення ухвалено виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, відповідно, це рішення поширює свою дію тільки на боржника.

39. Крім того, спірні правовідносини у межах розгляду справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), зі змісту договору не вбачається факту застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України, тому публічний порядок України в цьому випадку не порушується.

40. Рішення міжнародного комерційного арбітражу не створює для боржника обов`язку вчинити дії, які суперечать національному законодавству України, натомість спрямоване на зобов`язання боржника виконати взяті на себе зобов`язання, згоду на виконання яких ТОВ «САН-ТЕХНО» надало у 2023 році, укладаючи договір поставки та будучи обізнаним про обмеження для осіб чоловічої статі, які мають статус військовозобов`язаних, набутий внаслідок введення воєнного стану на території України. 

41. Крім того, у судовому засіданні представник заявника ПП «SAYDANA» - Мозговий О. О., пояснив, що у судовому засіданні у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України у розгляді справи брав участь також керівник ТОВ «САН-ТЕХНО», який пояснив, що у штаті товариства є працівник, а саме інженер чоловічої статі, на якого не розповсюджуються обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану на території України, який мав можливість відбути за межі території України для виконання умов спірної угоди.

42. Схожими міркуваннями керувався Верховний Суд у постанові від 08 травня 2025 року у справі № 824/161/24.

43. Під час розгляду справ про визнання і надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу, повноваження національного суду є обмеженими (враховуючи те, що сторони добровільно довірили вирішення спору арбітражу), оскільки національний суд не має повноважень з перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу по суті вирішення спору, вдаватися в його повну перевірку чи переоцінку.

44. За таких обставин колегія суддів визнає зазначений довід апеляційної скарги таким, що не знайшов свого підтвердження.

45. Щодо доводу апеляційної скарги про ненадання ПП «SAYTANA» оригіналу арбітражної угоди колегія суддів керується такими міркуваннями.

46. Статтею III Нью-Йоркської конвенції 1958 року визначено, що кожна Договірна Держава взяла на себе зобов`язання визнавати арбітражні рішення як обов`язкові та виконувати їх на власній території відповідно до власних процесуальних правил.

47. Відповідно до частини першої статті 482 ЦПК України, яка міститься у главі 3 «Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу» розділу IX ЦПК України, надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

48. Правило обов`язковості виконання арбітражного рішення закріплено також у частині першій статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»: «Арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

49. Формальні вимоги до документів, які повинні подаватися зацікавленою стороною для виконання арбітражних рішень, визначені статтею IV Нью-Йоркської конвенції 1958 року.

50. Так, сторона, яка звертається за визнанням та наданням дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, яке є остаточним, повинна направити до компетентної влади держави, в якій це арбітражне рішення повинно бути виконане, письмове клопотання або заяву з проханням визнати й виконати це арбітражне рішення.

51. До такого клопотання необхідно додати: належним чином завірене оригінальне арбітражне рішення або належним чином засвідчену копію арбітражного рішення, оригінальну арбітражну угоду або її належним чином засвідчену копію, на підставі якої було розглянуто спір і винесено арбітражне рішення.

52. Зазначене положення статті IV Нью-Йоркської конвенції 1958 року відтворено у частині другій статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

53. Вимоги щодо змісту та форми клопотання про визнання та надання дозволу на виконання арбітражного рішення визначаються національним законодавством кожної держави.

54. Відповідно до частини першої статті 476 ЦПК України заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається у письмовій формі і має бути підписана особою, на користь якої прийнято рішення міжнародного комерційного арбітражу, або її представником. До заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу додаються: 1) оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або нотаріально завірена копія такого рішення; 2) оригінал арбітражної угоди або нотаріально завірена копія такої угоди; 3) документ, що підтверджує сплату судового збору; 4) копії заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відповідно до кількості учасників судового розгляду; 5) довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження особи на підписання заяви; 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених у пунктах 1-3 та 5 цієї частини документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, якщо вони викладені іншою мовою (частина четверта статті 476 ЦПК України).

55. Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

56. Рішення МКАС при ТПП України від 30 травня 2025 року у справі № 127/2024 ухвалено та набрало законної сили.

57. Боржник це арбітражне рішення не оскаржив і добровільно його не виконав.

58. Встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що зазначене арбітражне рішення ухвалене за результатами розгляду спору, який передбачено арбітражною угодою. Арбітражне застереження, на підставі якого виник спір, що виник між сторонами, підлягав розгляду МКАС при ТПП України, недійсним не визнавалося, наявність арбітражної угоди також не оспорювалося сторонами, про що зазначено у рішенні МКАС при ТПП України від 30 травня 2025 року № 127/2024 (абзац 13). Арбітражна процедура відповідала арбітражній угоді сторін, а МКАС при ТПП України був належним чином уповноважений сторонами адмініструвати розгляд спору в арбітражному провадженні № 127/2024 згідно з арбітражною угодою. 

59. З огляду на зазначене, колегія суддів бере також до уваги те, що необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є блокуванням такого рішення і матиме характер штучного нормативного бар`єра, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших країнах.

60. Подібними міркуваннями користувався Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2025 року у справі № 824/63/25.

61. За таких обставин колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності оскаржуваної ухвали з огляду на відсутність оригіналу чи нотаріально посвідченої копії арбітражної угоди, яка у формі застереження міститься у спірному договорі поставки, юридичну силу електронної форми якого сторони погодили у цьому ж договорі. 

62. З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з такими висновками Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, який забезпечив повний та всебічний розгляд справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

63. Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

64. Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

Щодо судових витрат

65. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

66. Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 24, 351, 367 - 369, 375, 381 - 384, 468 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САН-ТЕХНО» залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 травня 2026 року.

Судді: А. А. Калараш

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко