ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Чернігів Справа № 320/4508/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Ткаченко О.Є.,
за участю секретаря Михальчишиної А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Міжрегіонального управління МЮУ Павліченко В.О. про відкриття виконавчого провадження №79839090 від 17.12.2025 в частині стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн;
- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Міжрегіонального управління МЮУ Павліченко В.О. у межах виконавчого провадження №79839090 від 17.12.2025 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження починається примусове виконання рішення суду, за яке передбачено стягнення виконавчого збору у визначеному законом розмірі. До винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, з метою виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі № 620/4101/25 позивачем були виконані усі залежні дії по виконанню судового рішення. Так, позивачем складено розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення суду відповідно до чинного законодавства, тобто виконано усі належні дії щодо виконання судового рішення, який 10.12.2025 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявкою на замовлення коштів та проведення виплати, зокрема, ОСОБА_1 за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025. Інших дій позивач вчинити не міг оскільки не є розпорядником бюджетних коштів за рахунок яких повинна здійснитись виплата ОСОБА_1 та не може вплинути на їх виділення фінансовими органами, на які такі дії покладаються. Крім того, зауважує, що вимоги щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення, на переконання позивача, незалежно від зазначення у судовому рішення конкретних сум таких виплат, є майновими позовними вимогами. Якщо це рішення «майнового характеру», то розмір виконавчого збору становить 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Проте, постановою державного виконавця вирішено стягнути із військової частини виконавчий збір у розмірі - 32000 грн, тобто в розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати, виходячи з того, що рішення яке підлягає примусовому виконанню, має немайновий характер. Вважає стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 32 000 грн не законним, а отже постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження у цій частині та постанова про стягнення виконавчого збору є протиправними і підлягають скасуванню.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 адміністративну справу №320/4508/26 за позовом військової частини НОМЕР_1 до Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови передано за підсудністю до Чернігівського окружного адміністративного суду. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2026 справу передано для розгляду судді Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є. від 30.03.2026 матеріали справи №320/4508/26 за позовом військової частини НОМЕР_1 до Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови повернуто до Київського окружного адміністративного суду для доопрацювання. 
01.05.2026 справа повернута до Чернігівського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.05.2026 відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду під головуванням судді О.Є. Ткаченко за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому на 19.05.2026 о 13:30 год.
19.05.2026 розгляд справи №320/4508/26 не відбувся у зв`язку з повітряною тривогою на території міста Чернігова, про що складена відповідна довідка. Розгляд справи відкладено на 25.05.20206 о 10:00 год.
25.05.2026 розгляд справи №320/4508/26 не відбувся у зв`язку з повітряною тривогою на території міста Чернігова, про що складена відповідна довідка. Розгляд справи відкладено на 29.05.20206 о 09:45 год.
Відповідач подав відзив на позов, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши що державним виконавцем прийняті рішення виключно в межах чинного законодавства з дотриманням встановлених вимог статей 3, 4, 27, 63 Закону України «Про виконавче провадження». 
Сторони в судове засідання 29.05.2026 не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За таких обставин суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 №620/4101/25, яке набуло чинності 20.08.2025, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 29.04.2022 по 26.05.2022 грошового забезпечення, а також виплаченої за вказаний період премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” з урахуванням раніше виплачених сум.
15.09.2025 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/4101/25.
17.12.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського Міжрегіонального управління МЮУ Павліченко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №79839090) з примусового виконання виконавчого листа №620/14101/25, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом 15.09.2025 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату за період з 29.04.2022 по 26.05.2022 грошового забезпечення, а також виплаченої за вказаний період премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” з урахуванням раніше виплачених сум. Постановлено сягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 32000 грн.
17.12.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Київського Міжрегіонального управління МЮУ Павліченко В.О. винесено постанову про стягнення з військової частини виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн.
Копію постанов направлено сторонам виконавчого провадження засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», зокрема боржнику направлено за трекінговим номером - R067063040166 (постанова отримана 23.12.2025, що підтверджується випискою з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта»).
Вважаючи постанову про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення виконавчого збору протиправними відповідач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17.07.1997. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.
Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Тобто виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону №1404-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону№1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За правилами частин 1 та 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин 1–4 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. 
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. 
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Згідно із пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкції №512/5), виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Таким чином, у розумінні статті 27 Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5 стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження не пов`язується із фактичним вчиненням виконавчих дій державним виконавцем у виконавчому провадженні, а обчислюється з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати та правового статусу боржника.
Відтак, наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Вказаний висновок відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постановах від 28.04.2020 у справі №480/3452/19, від 28.01.2021 у справі №640/24233/19.
Матеріалами справи підтверджується, що державним виконавцем 17.12.2025 у межах ВП №79839090 відкрито виконавче провадження з одночасним зазначенням стягнення з боржника суми виконавчого збору, а також окремо було винесено постаново про стягнення з боржника суми виконавчого збору.
Таким чином, суд зазначає, що постанова про стягнення з боржника суми виконавчого збору прийнята державним виконавцем на виконання вимог частини 4 статті 27 Закону №1404-VIII.
Відповідно до частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:
1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот);
2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;
6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
За приписами частин 6, 7, 8 статті 27 Закону №1404-VIII у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.
Також, частиною 9 статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до пункту 8 розділу III Інструкції №512/5 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.
Аналіз положень статті 27 Закону №1404-VIII та Інструкції №512/5 дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, які здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
З наведеного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.04.2020 у справі №480/3452/19, постанові від 09.12.2021 у справі №520/7192/20.
Позивачем у позові зазначено з метою виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 у справі №620/4101/25 до відкриття виконавчого провадження у справі, були виконані усі залежні дії по виконанню судового рішення, зокрема складено розрахунок коштів, необхідних для виконання рішення суду відповідно до чинного законодавства, який 10.12.2025 направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявкою на замовлення коштів та проведення виплати, зокрема, ОСОБА_1 за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025.
Зазначене хоч і підтверджує, що військова частина ще до винесення оскаржуваних постанов вживала заходів, спрямованих на добровільне виконання рішення суду саме в частині належних виплат, однак не може слугувати доказом того, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 №620/4101/25, що набрало законної сили 20.08.2025, виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто до 17.12.2025, позивачем не надано, в матеріалах справи відсутнє.
Доказів визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2025 №79839090 сторонами до суду не надано.
Посилання позивача на об`єктивні причини невиконання рішення суду, суд оцінює критично, оскільки такі обставини не впливають на надання оцінки щодо правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 32000, натомість підлягають з`ясуванню судом при розгляді справи, предметом якої є оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження.
Однак постанова про відкриття цього виконавчого провадження від 17.12.2025 №79839090 позивачем не оскаржена.
Отже, судом не встановлено та позивачем під час розгляду справи не доведено наявність обставин, які є підставою для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.
Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи спірну постанову про стягнення виконавчого збору від 17.12.2025 в межах виконавчого провадження №79839090, діяв на підставі, в межах і спосіб, встановлений приписами Закону №1404-VІІІ та Інструкцією №512/5.
Щодо незгоди позивача з розміром виконавчого збору суд зазначає наступне.
Розділ VIII «Виконання рішень немайнового характеру» Закону визначає перелік рішень, що відносяться до немайнових, а саме: рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення (стаття 63 Закону), рішення про відібрання дитини (стаття 64 Закону), рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною (стаття 64-1 Закону), рішення про поновлення на роботі (стаття 65 Закону), рішення про виселення боржника (стаття 66 Закону) та рішення про вселення стягувача (стаття 67 Закону). Таким чином, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.07.2025 №620/4101/25 щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення відноситься саме до немайнових рішень передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Суд зазначає, що розмір виконавчого збору з боржника – юридичної особи державним виконавцем визначено у відповідності до частини 3 статті 27 Закону №1404-VIII - чотири мінімальні розміри заробітної плати 32000 грн (8000 грн х 4).
З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що при вчиненні оспорюваних дій, відповідачем були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак суд не знаходить протиправності вказаних дій, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.
Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ухвалою від 12.05.2026 Чернігівський окружний адміністративний суду відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких 
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 
Відповідно до статті 7 Закону України від 03.12.2025 №4695-IX “Про Державний бюджет України на 2026 рік” з 01.01.2026 установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3328,00 грн.
Позивачем заявлено вимогу про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.
В силу вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, за практикою Європейського суду з прав людини, вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яка впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
Таким чином, вимога позивача про скасування постанови про стягнення виконавчого збору, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна позивача, є майновою.
Оскільки позивач просить скасувати постанову, якою його зобов`язано сплатити кошти в сумі 32000,00 грн, то суд зазначає, що з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, за цю вимогу позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 2662,40 грн (3328,00 грн *0,8).
Враховуючи, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та повну відмову у задоволенні позову, а судовий збір позивачем при поданні позову сплачений не був у зв`язку з наданням відстрочення, сума судового збору у розмірі 2662,40 грн підлягає стягненню з позивача на р/р UA348999980313191206084025739, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській обл., код отримувача 37972475, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг мЧернігів/22030101.
Керуючись статтями 227, 241–246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.
Стягнуту з військової частини НОМЕР_1 на р/р UA348999980313191206084025739, банк отримувача: ГУДКСУ у Чернігівській обл., код отримувача 37972475, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг мЧернігів/22030101 судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )
Відповідач: Київське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (пров.Музейний, 2Д, м.Київ, 01001, код ЄДРПОУ 43315602).

Повний текст рішення суду складено 29 травня 2026 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО