Номер провадження: 22-ц/813/5270/26 
Справа № 522/24517/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дергачева Антоніда Володимирівна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Домусчі Л.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

07.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулось до суду з позовомдо ОСОБА_1 , та уточнивши вимоги, позивач просив стягнути заборгованість за договором № 1755437 про надання споживчого кредиту у розмірі 85 599,95 грн. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1755437.
21.07.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»було укладено Договір факторингу № 21-07/25, відповідно до якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 1755437 від 09.09.2024 року.
Посилаючись на неналежне виконання умов договору, у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі 85 599,95 грн, з яких: 19 999,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48 800 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 6 799,98 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 10 000,00 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафом.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2026 року позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»заборгованість за Договором № 1755437 про надання споживчого кредиту «NewShort» від 09.09.2024 року у розмірі 75 599,95 грн., з яких: 19 999,97 грн. - заборгованість за основним зобов`язання; 48 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 6 799,98 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 674,02 грн. 
В іншій частині позовних вимог було відмовлено (а.с.119-129).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Дергачева А.В. ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2026 року, ухвалення нового судового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 5 879,00 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.135-139).
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.160-165). 

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 25.06.2026 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, , а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через відключення електроенергії в приміщенні Одеського апеляційного суду, через перебування суддів Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. на навчанні в НШСУ, через знаходження судді Громіка Р.Д. в черговій щорічній відпустці,датою ухвалення цього судового рішення є 25.06.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2026 року (а.с.157), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.158-159).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, у тому числі відсотки за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено договір та відповідач не в повному обсязі виконала його умови, внаслідок чого виникла заборгованість (а.с.199-129).
Однак, колегія суддів не в повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині визначення розміру заборгованості, виходячи з наступного. 

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1755437 (а.с.6-10).
Внаслідок неналежного виконання умов договору у позичальника виникла заборгованість.
Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, заборгованість ОСОБА_1 за кредитом становить 85 599,95 грн., з яких: 19 999,97 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 48 800 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 6 799,98 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 10 000,00 грн. – заборгованість за пенею та/або штрафом.
Відповідач частково погашала заборгованість за кредитом, всього погасила заборгованість на суму 14 121,00 грн. 
Однак, як вбачається зі змісту вказаного розрахунку заборгованості, сума коштів, внесених позичальником на погашення заборгованості, була частково внесена кредитодавцем на погашення заборгованості по сплаті штрафу на загальну суму 10 000,00 грн. (а.с.33-36).
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Разом з тим, за правилами п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, враховуючи, що позичальник частково погашала заборгованість за кредитом, однак позивачем, у супереч п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, було зараховано вказані кошти на погашення штрафу за неналежне виконання умов договору, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуване рішення в цій частині змінити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту з відрахуванням сплаченого ОСОБА_1 боргу у сумі 14 121,00 грн., а саме у розмірі 5 878,97 грн. (19 999,97 - 14 121,00 = 5 878,97).
Крім того, як зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, відповідно до п.1.5.1 кредитного договору, стандартна ставка процентів становить 1% в день, згідно п. 1.9.1. за весь строк користування кредитом розмір відсотків становить 2499% (а.с.6).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає за можливе стягнути розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, що не перевищує розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 5 878,97 грн.
Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності.

Крім того, апелянт ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. та ухвалити в цій частині судове рішення про відмову у стягненні таких витрат. 

З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №02-07/2024 року від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.63-65).
Крім того, згідно витягу з Акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надало позивачу наступні послуги:
-надання усної консультації, вартістю 4 000,00 грн.;
-підготовка пропозиції, вартістю 6 000,00 грн.;
-складання позовної заяви, вартістю 15 000,00 грн. (а.с.69).
Таким чином, позивач посилався на те, що вказані його витрати були фактичними і неминучими
Разом з тим, оскаржуваним судовим рішенням з відповідача на користь позивача стягнуті витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

З підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відсутність квитанцій про оплату таких послуг позивачем, не є підставою для відмови у стягненні судових витрат на правничу допомогу.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 13,67 %, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 2050,50 грн. (15000 х 13,67% = 2050,50).

Крім того, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРНЕРС» також слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 413,93 грн.
Також враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на 86,23%, з ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 459,94 грн.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дергачева Антоніда Володимирівна, задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2026 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ: 42640371, заборгованість за кредитним договором № 1755437 від 09.09.2024 року у загальному розмірі 11 757,94 грн. (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім гривень 94 копійки), з яких: 5 878,97 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 97 копійок) – заборгованість за тілом кредиту, 5 878,97 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят вісім гривень 97 копійок) – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ: 42640371, судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2050,50 грн (дві тисячі п`ятдесят гривень 50 копійок), а також судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 413,93 (чотириста тринадцять гривень 93 копійки).
В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2026 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ: 42640371, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 459,94 грн. (три тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 94 копійки).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М.Сегеда

Р.Д. Громік 

О.С. Комлева