Справа № 349/1626/25 
Провадження № 2/349/204/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 травня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі судді Могили Р.Г.
за участі секретаря судового засідання Мартиновської І.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» ( далі - ТОВ «Факторинг Партнерс» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» ( далі - ТОВ «Авентус Україна» ) в електронній формі договір про надання споживчого кредиту № 3427208, згідно якого отримала кредит у розмірі 6 000,00 грн, на строк 27 днів, з можливістю його пролонгації та сплатою відсотків в розмірі 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку кредиту.
26 серпня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26082021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна»  передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором №3427208 боржником в якому виступає відповідачка ОСОБА_1 
23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, за договором № 3427208.
Згідно витягу з Реєстру заборгованостей №1 від 23 травня 2024 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 19 288,00 грн., з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13 288,00 грн заборгованість за відсотками.
Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вищезазначену заборгованість, понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.
Представник відповідачки - адвокат Микитчин П.С. подав відзив на позов, де зазначив, що за наявності надання позивачем належних доказів зарахування кредитних коштів на користь відповідачки її заборгованість за кредитним договором може становити 6 000,00 грн тіла кредиту та 3 078,00 грн відсотки за користування кредитом , які можуть бути нараховані за період користування кредитом, тобто 27 днів. Також зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн є надмірно великими, оскільки справа є малозначною, а позовна заява однотипною.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2026 року поновлено позивачу строк на подання клопотання про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ "ПриваБанк" інформацію, яка містить банківську таємницю. 
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 березня 2026 року задоволено заяву представника ТОВ «Факторинг Партнерс» Німченко А.Р. про участь в судовому засіданні в режимі відеконференції за межами приміщення суду.
У судовому засіданні 08 квітня 2026 року представник позивача Німченко А.Р. позовні вимоги підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. 
29 травня 2026 року представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності .
У судовому засіданні 08 квітня 2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Микитчин П.М. щодо позову заперечував з підстав наведених у відзиві. 
29 травня 2026 року представник відповідачки подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідачки з врахуванням відзиву на позов та додатково зазначив, що довідки, скріншоти, пояснення не можуть бути належними доказами в цій справі. 
Фактичні обставини справи
30 грудня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 3427208 ( далі - Договір ) ( а.с. 8-11 ).
ОСОБА_1 підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А418611.
Згідно з умовами цього договору розмір кредиту – 6 000,00 грн, кредит надано на строк - 27 днів ( п.1.3., п. 1.4. Договору).
Пунктами 1.5., 1.5.1 Договору передбачено, що процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору. Знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту, застосовується якщо споживач
у межах строку визначеного в пункті 1.4 цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінченням такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Стандартна процентна 1,90% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п.4.3 Договору.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту споживача № НОМЕР_1 , або іншу платіжну карту реквізити якої надані споживачем з метою отримання кредиту.
Пунктом 4.3.1 Договору передбачено пролонгацію строку кредиту за умови якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2.2-4.2.4 Договору. 
30 грудня 2020 року о 10 год 02 хв 11 с кошти в розмірі 6 000,00 грн були перераховані на платіжну карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , номер фінансової транзакції 896227828, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Авентус Україна», видача кредиту №3427208, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №18626-1327-150299072 ( а.с. 19).
На виконання ухвали суду про витребування доказів, листом від 21 лютого 2026 року №20.1.0.0.0/7-260216/57788-БТ, АТ «ПриватБанк» повідомило, що платіжна картка № НОМЕР_2  належить ОСОБА_1 та на зазначену карту 30 грудня 2020 року було зараховано кошти в розмірі 6 000,00 грн ( а.с. 113-114).
Відповідно до картки обліку Договору ( розрахунок заборгованості ) за договором №3427208 від 30 грудня 2020 року, обчисленого ТОВ «Авентус Україна», загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 28 серпня 2021 року складає 19 288,00 грн, з яких: 6 000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 13 338,00 грн – заборгованість за відсотками. 
Судом встановлено, що відповідачкою 26 січня 2021 року здійснено оплату відсотків в сумі 16,20 грн та 06 серпня 2021 року - 50,00 грн (а.с.20-25).
Перехід до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4327208 від 30 грудня 2020 року, боржником в якому виступає відповідачка по справі ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами: 
- договором факторингу № 26082021 від 26 серпня 2021 року, який укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ( а.с. 27-29);
- договором факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» та додатковою угодою №1 від 20 грудня 2024 року до договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року (а.с. 33-36, 42-43).
Згідно витягу з Реєстру заборгованостей №1 від 23 травня 2024 року до договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 на загальну суму 19 288,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 13 288,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 49).
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісним кредитором ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 правовідносин у зв`язку з укладенням 30 грудня 2020 року договору про надання споживчого кредиту№3427208 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, який вважається укладеним у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідачки невиконаних зобов`язань за кредитним договором.
Зі змісту договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором А418611, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у первісного кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання оплачувати послуги товариства, що виникають в результаті використання кредитних коштів та повернути кредит.
Отже між сторонами кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
За матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору факторингу № 26082021 від 26 серпня 2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та позивачем по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 3427208 від 30 грудня 2020 року.
Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а тому наявні підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у сумі 6 000,00 грн.
Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами 
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У договорі про надання споживчого кредиту №3427208 від 30 грудня 2020 року сторони погодили умови кредитування, в тому числі відсоткову ставку.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці ОСОБА_1 , а у відповідачки виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
З метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд також перевіряє правильність нарахування первісними кредиторами відсотків, шляхом самостійного їх перерахування.
Згідно умов договору про надання споживчого кредиту №3427208 від 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 6 000,00 грн, строком на 27 днів, який було пролонговано ще на 90 днів через наявність заборгованості. Знижена процентна ставка 0,01 % в день від суми кредиту. Процентна ставка в межах строку прлонгації 1,90% в день.
З метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд перевіряє правильність нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами, шляхом самостійного їх перерахування.
В період з 30 грудня 2020 року по 25 січня 2021 року, тобто протягом 27 днів, тіло кредиту 6 000,00 грн, щоденна відсоткова ставка 0,01%, отже розмір нарахованих відсотків за цей період складає 16,20 грн ( 6 000,00 грн х 0,01 % в день = 0,60 грн в день х 27 днів).
В період з 26 січня 2021 року по 25 квітня 2021 року, тобто протягом 90 днів, тіло кредиту 6 000,00 грн, щоденна відсоткова ставка 1,90%, отже розмір нарахованих відсотків за цей період складає 10 260,00 грн ( 6 000,00 грн х 1,90% в день = 114,00 грн в день х 90 днів).
Таким чином загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами з врахуванням пролонгації договору складає 10 276,20 грн (10 260,00 грн + 16,20 грн ).
26 січня 2021 року відповідачкою сплачено 16,20 грн та 06 серпня 2021 року - 50,00 грн, які зараховано первісим кредитором в рахунок погашення заборгованості за відостками.
Отже залишок заборгованості відповідачки за відсоткам складає 10 210,00 грн ( 10 276,20 грн – 16,20 грн – 50,00 грн ). 
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3427208 від 30 грудня 2020 року в  розмірі 16 210,00грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 210,00 грн - заборгованість за відсотками.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, та підтверджується платіжною інструкцією від 12 листопада 2025 року № 0575640010 (а.с. 75).
Позовні вимоги задоволено на 84,04 % (16 210,00грн х 100% :19 288,00 грн ).
Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2 035,78 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 84,04 %).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша – друга статті 133 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).
Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано суду такі документи: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №171 від 01 жовтня 2025 року та витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року ( а.с. 56-62).
Зокрема, із змісту витяг з акту №21 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року встановлено, що загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 9 000,00 грн.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).
Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення сторони відповідача щодо такого розміру витрат, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, суд зменшує витрати позивача на правничу допомогу до суми 3 000,00 грн.
Окрім того, оскільки позовні вимоги задоволено частково,  тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню2 521,20 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою, які розраховано в такий спосіб: 3 000,00 грн х 84,04 %.
Керуючись  ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 3427208 від 30 грудня 2020 року, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн та за відсотками в розмірі 10 210,00 грн, всього - 16 210,00 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення відсотків відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судові витрати в розмірі 4 556,98 грн, які складаються з 2 035,78 грн судового збору та 2 521,20 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд. 6 офіс 521 м. Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 29 травня 2026 року.

Суддя Р.Г. Могила