ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/368/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 711/9058/25 Категорія: 304090000 	Булгакова Г. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю. В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів : 

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Василенко Л.І.,

учасники справи: 

позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»;

відповідач – ОСОБА_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу – представник ОСОБА_1 – адвокат Постригань Тетяна Леонідівна,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Постригань Тетяни Леонідівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2025 року в справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

01.10.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 18.10.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання коштів у кредит № 73272841, за умовами якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 320,75грн, з яких: 9500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2778,75грн – сума заборгованості за відсотками; 4 617,00 грн – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1 425,00 грн – комісія за надання кредиту. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 73272841 в сумі 18 320,75 грн, з яких: 9 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 778,75 грн – сума заборгованості за відсотками; 4 617,00 грн – заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1 425,00 грн – комісія за надання кредиту.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 737272841 від 18.10.2024 у розмірі 10 948,75 грн та судовий збір у розмірі 1 809,58 грн, а всього 12 758,33 грн.
Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 828,80 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не спростував факт використання ним одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору, зокрема, не надав доказів неправомірного використання його персональних даних для укладення кредитного договору, чи звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій.
У матеріалах справи наявна довідка АТ «Таскомбанк» № 44832/80 від 20.10.2025, яка підтверджує переказ грошових коштів у розмірі 9 500,00 грн на платіжну картку відповідача.
Пунктами 2.2.4 та 6.2 Договору сторони узгодили умову про сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1 425,00 грн. Відповідно до принципу свободи договору та зважаючи на те, що Законом України «Про споживче кредитування» не заборонено включати до загальної вартості кредиту платежі за його надання, а відповідач, уклавши договір, погодився з цією умовою, вимога про стягнення комісії за надання кредиту ґрунтується на договірних відносинах, які не визнані недійсними.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 2 778,75 грн та заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4617,00 грн, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом в межах погодженого сторонами строку кредиту, тобто у період з 18.10.2024 до 16.11.2024. Після закінчення строку кредитування як у первинного кредитодавця, так і в його правонаступника в спірних правовідносинах, відсутні правові підстави нараховувати проценти за понадстрокове користування сумою кредиту. Шляхом математичних розрахунків, виконаних на підставі наданих доказів, судом встановлено, що за період користування кредитом (з 18.10.2024 по 16.11.2024) розмір відсотків, які мав сплатити кредитодавцю відповідач становить 712,50 грн. 15.11.2024 відповідачем було здійснено платіж у розмірі 688,75 грн, який зарахований кредитодавцем в рахунок погашення відсотків. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 23,75 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування кредитом, тобто після 16.11.2024, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 737272841 від 18.10.2024 у розмірі 10 948,75 грн.
Не погодившись з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2025 року в частині задоволених позовних вимог, представник ОСОБА_1 – адвокат Постригань Т.Л. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем не надано до суду належних доказів того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами, відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності в нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов договору, не доведено правильність розрахунку розміру заборгованості.
Крім того, позивач (банк або фінансова установа) не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь, зокрема комісію, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам самого банку. 
З урахуванням апеляційних вимог, скаржник просив вимогу про стягнення з позивача судових витрат з професійної правничої допомоги, понесених відповідачем, під час розгляду справи в суді першої інстанції, задовольнити повністю на суму 12 000,00 грн.
За розгляд справи в суді апеляційної інстанції скаржник просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
30.12.2025 до Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавався недійсним.
Щодо стягнення заборгованості за комісією у відзиві зазначено, що вся інформація та умови надання споживчого кредиту були доведені до відома позичальника безоплатно, що підтверджується змістом підписаного ним кредитного договору, згідно з яким відповідач з всіма умовами ознайомлений та погоджується.
Щодо заявлених скаржником витрат на професійну правничу допомогу, у відзиві на апеляційну скаргу вказано, що розмір судових витрат на правничу допомогу в загальній сумі 19 000,00 грн, є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка процесуальних документів не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося) не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а тому не підлягає задоволенню.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині позовних вимог, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 18.10.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) в електронній формі укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73272841, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «85156».
Відповідно до пункту 2.1., 2.2.1. - 2.2.4 Договору, за цим Договором кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн на строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Процентна ставка/день - 0,250 % (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1425,00 грн; дата надання кредиту 18.10.2024; дата повернення кредиту (останній день) 16.11.2024; денна процентна ставка/день - 0,750%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) за день 2,70 %; пеня/день 2,7 %; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %; орієнтовна загальна вартість кредиту 11637,50 грн.
Пунктом 2.5 Договору визначено, що проценти за Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту, виходячи зі строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за Договором.
За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи зі строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором (п. 6.1 Договору).
Згідно з пунктом 7.1 Договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою.
Пунктом 10.5.1 Договору передбачено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
У пункті 12 Договору містяться персональні дані відповідача, зокрема дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер картки, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором «85156».
ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за вказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 9500,00 грн, шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» № 44832/80 від 20.10.2025.
З розрахунку заборгованості за Договором № 73272841 від 18.10.2025, сформованого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено, що 15.11.2024 відповідач здійснив платіж у розмірі 688,75 грн, який зарахований в рахунок погашення відсотків за користування кредитом. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 18 320,75 грн, яка складається з: 9 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 2 778,75 грн - заборгованість за відсотками; 4 617,00 грн - заборгованість за відсотками за понадстрокове користування кредитом; 1 425,00 грн -комісія за надання кредиту.
27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) було укладено Договір факторингу № 27/03/25, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позику), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. 27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору факторингу № 27/03/25 від 28.07.2021, якою сторони домовились про загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно з реєстрами боржників № 1 від 27.03.2025 , № 2 від 27.03.2025 та ціну продажу.
Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 за Договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 2 кількістю 4 657, після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 73272841 у сумі 18 320,75 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 9 500,00 грн, заборгованість за відсотками 2778,75 грн, заборгованість за відсотками за понадстрокове користування позикою 4617,00 грн; комісія за надання позики 1425,00 грн.
Частина третьої статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Із матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання спірного правочину, про що правомірно зазначено судом першої інстанції. 
Факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 9500 грн підтверджується довідкою АТ «Таскомбанк» № 44832/80 від 20.10.2025, належних доказів на спростування вказаної інформації відповідачем суду не надано.
Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, колегія суддів зазначає, що надана копія договору факторингу, додаткова угода до договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників, платіжна інструкція про сплату ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за відступлення права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтвердило свій процесуальний статус позивача щодо права вимоги за договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту). Вказаний вище договір факторингу та додаткова угода до нього, внаслідок укладення яких позивач набув права вимоги до відповідача у справі, є чинними та перед судом заінтересованими особами питання про визнання їх недійсним не порушувалося.
Щодо нарахування заборгованості за комісією, колегія суддів погоджується з висновками суду в цій частині, оскільки умовами кредитного договору, а саме пунктами 2.2.4 та 6.2 Договору сторони узгодили сплату комісії за надання кредиту в розмірі 15,00 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1 425,00 грн.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи скаржника про незаконність нарахування комісії з посиланням на Закон України «Про споживче кредитування», з огляду на таке.
Відповідно до п. 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом — це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Оскільки умовами договору кредиту, як зазначено вище, передбачено комісію в розмірі 1 425 грн за послугу надання кредиту, то нарахування такої комісії є правомірним та узгоджується із положенням Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017.
Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідач до укладення кредитного договору особисто ознайомився та погодився з умовами кредитного договору, зокрема з сумою кредиту, розміром відсотків за користування кредитними коштами, розміром комісії, строком кредитування, графіком погашення, наслідками, які настають у випадку невиконання зобов`язань, та електронним підписом, який прирівнюється до власноручного, добровільно, з власної волі підписав кредитний договір та прийняв всі запропоновані позивачем умови.
Доказів того, що відповідач оспорював кредитний договір або окремі його пункти, чи договір визнавався судом недійсним, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції скаржником не надано, а тому договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Таким чином, рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором надання коштів у кредит № 73272841, в оскаржуваній частині, ухвалене на підставі повного дослідження доказів у справі, висновки суду відповідають фактичним обставинам та ґрунтуються на нормах матеріального права, які судом застосовано правильно.
У частині стягнення заборгованості за відсотками та заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом рішення суду першої інстанції сторонами у справі не оскаржувалось, відтак не було предметом апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному дослідженні всіх обставин справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни законного та обґрунтованого рішення суду за доводами апеляційної скарги.
У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції залишається без змін, а апеляційна скарга – без задоволення, беручи до уваги, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23.12.2025 ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, то судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести на рахунок держави. Судові витрати з професійної правничої допомоги, заявлені скаржником, розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Постригань Тетяни Леонідівни залишити без задоволення,
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 грудня 2025 року в справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в оскаржуваній частині, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст. 389 ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко 
Л.І. Василенко
Т.Л. Фетісова