Справа №760/11553/25
Провадження №2/760/1694/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
«17» червня 2026 року м. Київ 

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Тесленко І. О.,
за участю секретаря судового засідання Верганівського Б. І.,
представника позивача Романова Д. Ю.,
відповідача ОСОБА_1 ,
відповідача      ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
 
у квітні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва з цивільним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.05.2018 КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Відповідно до вимог вказаних вище нормативно - правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання. На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085)/ Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Cвідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПЕВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПЕВ є, у тому числі, факт отримання послуг Споживачем. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, Відповідач/Відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між Позивачем та Відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: Позивач щомісячно надає Відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає Відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а Відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідно до вимог законодавства, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Проте, Відповідач/Відповідачі, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачував за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2025 складає 90757,80 грн., за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 0,00 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 20884,55 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 32200,77 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 36640,13 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017. плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за вищевказаною адресою, у Відповідача/Відповідачів також існує заборгованість: за період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 961,40 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 70,95 грн. Крім того, Позивач, на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 (далі Договір цесії), укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», набув право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 1250,00 грн., та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8074,01 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованості. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Зазначав, що факт відсутності письмового договору про надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Відповідно до статті 26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. На підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, поновлено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги з 31 грудня 2023 року, у випадку прострочення сплати коштів. Отже, згідно норм чинного законодавства Позивачем було нараховано розмір 3% річних, інфляційних втрат та пені. На підставі викладеного вище, загальна сума позовних вимог Позивача станом на 31.03.2025 складає та підлягає стягненню: - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 0,00 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 2124,73 грн. 3% річних у розмірі 642,85 грн.; - заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 20884,55 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4660,80 грн., 3% річних у розмірі 1212,79 грн.; - заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 розмірі 32200,77 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4615,72 грн., 3% річних у розмірі 1139,06 грн., пеня у розмірі 1385,86 грн.; - заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 36640,13 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4665,06 грн., 3% річних у розмірі 1120,29 грн., пеня у розмірі 1363,02 грн.; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 1250,00 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 186,25 грн., 3% річних у розмірі 46,85 грн.; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 8074,01 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1203,03 грн., 3% річних у розмірі 302,61 грн.; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 961,40 грн.; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 70,95 грн.; - заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн.; що разом складає 124750,73 грн.
30 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 01 травня 2025 року.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповіді на запити надійшли до суду 03 червня 2025 року.
У період з 02 червня 2025 року по 18 червня 2025 року суддя перебувала у відпустці.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
28 квітня 2026 року від представника позивача надійшла заява в якій просив долучити до матеріалів справи довідку про залишок боргу.
14 травня 2026 року від відповідачів надійшли пояснення, які обґрунтовані наступним. 24.04.2025 р. позивач подав позовну заяву № 33 про стягнення заборгованості на суму 124 750,73 грн., з яких основний борг складає 100 081,81 грн. Після отримання позову Відповідач вжила заходів для погашення заборгованості: у період з 01.05.2025 р. по 01.05.2026 р. нею було перераховано кошти за особовим рахунком № НОМЕР_1 , і заборгованість перед КП «Київтеплоенерго» погашена у повному обсязі, що відображається в особистому кабінеті споживача. 01.05.2026 р. Відповідач направила до КП «Київтеплоенерго» письмове звернення (Вих. № 01052026) з проханням надати офіційну довідку про відсутність заборгованості станом на 01.05.2026 р. для пред`явлення суду на засіданні 25.05.2026 р. У зв`язку з повним добровільним погашенням основного боргу Відповідач просить закрити провадження у справі в цій частині відповідно до ст. 49 ЦПК України. Позивач вимагає також стягнення штрафних санкцій: пені, інфляційних нарахувань та 3% річних. Відповідач вважає ці вимоги незаконними в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона, є підставою для відмови у позові. Позов подано 24.04.2025 р. Тому пеня, нарахована за будь-який день до 24.04.2024 р., є заявленою поза межами однорічного строку позовної давності. Усі борги у цій справі, на які нараховувалась пеня, виникли у 2018-2021 роках. Тобто навіть якщо пеня нараховувалась аж до дати позову (квітень 2025 р.). строк позовної давності охоплює лише останній рік а за цей рік (квітень 2024 - квітень 2025) борг вже активно погашався Відповідачем (погашення розпочато з 01.05.2025 р. що підтверджує намір добросовісно виконати зобов`язання одразу після пред`явлення позову). Відповідач заявляв про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення пені в повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Відповідно до практики Верховного Суду, інфляційні нарахування та 3% річних є триваючими нарахуваннями і можуть бути стягнуті лише за три роки, що передують даті подання позову. Позов подано 24.04.2025р. Отже, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані до 24.04.2022 р., є заявленими поза трирічним строком позовної давності. Враховуючи, що значна частина боргів виникла ще у 2018 р. (опалення та гаряча вода за договором цесії від 11.10.2018 р.), та у 2018-2021 рр., нарахування за цей ранній період повністю виходять за межі позовної давності. Відповідач заявляє про застосування трирічного строку позовної давності до вимог у цій частині. З 24.02.2022 р. по 31.12.2023 р. - пряма заборона законом (мораторій) Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 р. (дія якої поширюється з 24.02.2022р.) в умовах воєнного стану прямо заборонено нарахування та стягнення пені, штрафів, інфляційних нарахувань та 3% річних за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг. Мораторій діяв до 31.12.2023 р. включно. Санкції за цей період юридично не виникли - заборона встановлена законом і не може бути подолана рішенням суду. Скасування мораторію з 01.01.2024 р. не має зворотної сили і не відновлює права на стягнення санкцій за 24.02.2022-31.12.2023 р. Таким чином, навіть якщо частина інфляційних нарахувань або 3% річних формально потрапляє в межі трирічного строку позовної давності, їх стягнення за зазначений мораторійний період є прямо забороненим Постановою КМУ № 206. З 01.01.2024 р. по 01.05.2026 р. борг погашено, зобов`язання припинено. Мораторій скасовано з 01.01.2024 р. Теоретично за цей період 3% річних та інфляційні нарахування могли б нараховуватись. Проте відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням. Відповідач розпочала погашення боргу з 01.05.2025 р. і повністю погасила заборгованість до 01.05.2026 р. Тобто з моменту фактичного виконання зобов`язання нарахування будь-яких санкцій є безпідставним. Крім того, нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Після повного виконання зобов`язання підстава для такої відповідальності відпадає. Вимагати стягнення санкцій понад суму, нараховану до дати погашення, та стягувати їх після погашення суперечить суті правового інституту відповідальності. На додаток до вищевикладеного Відповідач звертає увагу суду на підтверджені факти ненадання послуг. Довідкою ЖЕД № 902 від 27.03.2026 р. № 902-268 встановлено, що у квартирі з 09.01.2026 р. по 02.03.2026 р. було відсутнє централізоване опалення через пошкодження внутрішньо будинкової тепломережі. Листом КП «Київтеплоенерго» від 26.01.2026 р. підтверджено призупинення теплопостачання та гарячого водопостачання через ракетні обстріли. У цьому ж листі сам Позивач підтвердив, що факт ненадання послуг буде враховано при нарахуванні плати. Нарахування штрафних санкцій за ненадані або надані неналежним чином послуги суперечить ст. 525, 526 ЦК України та є зловживанням правом. З врахуванням наведеного закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у зв`язку з його повним добровільним погашенням, застосувати однорічний строк позовної давності та відмовити у стягненні пені в повному обсязі - 2 748,88 грн., застосувати трирічний строк позовної давності та відмовити у стягненні інфляційних нарахувань і 3% річних за боргами, що виникли до 24.04.2022 року, відмовити у стягненні інфляційних нарахувань і 3% річних за мораторійний період 24.02.2022-31.12.2023 р. як прямо заборонених Постановою КМУ № 206 від 05.03.2022 р., відмовити у стягненні інфляційних нарахувань і 3% річних після 01.01.2024 р. у зв`язку з повним погашенням основного зобов`язання та припиненням підстав для нарахування санкцій. 
В судове засідання 15 червня 2026 року представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Також, надав до матеріалів справи довідки про залишок боргу.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з`явилась, вказала, що ними було погашено повністю заборгованість, що було достатньо важко. Наразі є навіть переплата по поточній оплаті послуг. Вказала, що на початку року внаслідок обстрілу було затоплено квартиру і послуги не надавались. Вказала, що сума інфляційних втрат та 3% річних є для них достатньо суттєвою.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явився, підтримав позицію іншого відповідача та надані до справи письмові пояснення.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства.
Судом встановлено, що 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01 листопада 2021 року у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV КП (далі - Закон № 1875-ІV) «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.
Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1 500,00 грн., та заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 8 674,01 грн., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29 - 30).
Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором.
Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до Договору цесії.
В свою чергу, надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).
Згідно з даними витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва №129677675 від 21 квітня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: з 14.09.1995 року - ОСОБА_1 , з 14.09.1995 року - ОСОБА_2 , з 07.10.2008 року - ОСОБА_3 , з 07.10.2008 року - ОСОБА_4 (а. с. 5).
Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА від 03 червня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 з 14.09.1995 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 37).
Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА від 03 червня 2025 року, відповідач ОСОБА_2 з 14.09.1995 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 38).
З наданих позивачем копій корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, вбачається, що для будинку за адресою: АДРЕСА_2 , надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 20 - 27).
Згідно з розрахунками заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість:
-за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 1250,00 грн., інфляційна складова у розмірі 186,25 грн., 3 % річних у розмірі 46,85 грн. (а. с. 11, 17 - 18);
-за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8074,01 грн., інфляційна складова у розмірі 1203,03 грн., 3 % річних у розмірі 302,61 грн. (а. с. 10, 17 - 18);
-за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 2124,73 грн., 3 % річних у розмірі 642,85 грн. (а.с. 6, 12 - 13);
- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 884,55 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 4660,80 грн., 3 % річних у розмірі 1212,79 грн. (а.с. 7, 12 - 13);
-за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 32 200,77 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 4615,72 грн., 3 % річних у розмірі 1139,06 грн., пеня у розмірі 1385,86 грн. (а.с. 8, 14);
-за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 36 640,13 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 4665,06 грн., 3 % річних у розмірі 1120,29 грн., пеня у розмірі 1363,02 грн. (а.с. 9, 14);
-по сплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 961,40 грн. (а.с. 15);
-по сплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 70,95 грн. (а.с. 15);
-по сплаті обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 0,00 грн. (а.с. 16);
-по сплаті обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. (а.с. 16).
Як вбачається з довідки про залишок боргу за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року, станом на 22 квітня 2026 року, наявна заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 1250,00 грн., за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн., інфляційна складова у розмірі 1389,28 грн., 3 % річних у розмірі 349,46 грн., що разом становить 2988,74 грн.
З довідки про залишок боргу за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 травня 2018 року по 31 березня 2025 року, станом на 22 квітня 2026 року, наявна заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., за спожиті послуги з постачання теплової енергії у розмірі 0,00 грн., по сплаті за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії у розмірі 0,00 грн., за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн., за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн., по сплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн., пеня у розмірі 2748,88 грн., інфляційна складова боргу у розмірі 16066,31 грн., 3 % річних у розмірі 4114,99 грн., що разом становить 22 930,18 грн.
Судом також було досліджено рахунки за комунальні послуги за період з січня 2026 по квітень 2026 року, довідку АТ КБ «Приватбанк» від 12 травня 2026 року видану ОСОБА_1 , про те, що за період з 01 квітня 2025 року по 11 травня 2026 року здійснила платежі, лист директора структурного підрозділу «Енергозбут» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».
Відповідно до вимог законодавства, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі зареєстровані, відтак є споживачами житлово-комунальних послуг, які надає їм позивач за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.
Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.
Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства.
Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі не належним чином сплачують кошти за надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком позивача, утворилась заборгованість.
Разом з тим, судом встановлено, що після звернення позивача до суду відповідачами було погашено основну заборгованість за житлово-комунальні послуги у повному обсязі, за винятком заборгованості за період з 01 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 1250,00 грн., яка станом на час розгляду справи залишається несплаченою.
Таким чином, на момент вирішення спору предметом стягнення є лише заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 липня 2015 року по 30 квітня 2018 року у розмірі 1250,00 грн., та залишаються несплаченими нараховані позивачем інфляційні втрати, три відсотки річних та пеня, розрахунок яких подано позивачем з урахуванням фактичного погашення основної суми заборгованості.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Факт прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідачів підтверджується матеріалами справи, а також тим, що погашення основної заборгованості було здійснено після подання позову до суду.
Доводи відповідача про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд відхиляє, оскільки сам факт подальшої сплати боргу не звільняє боржника від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Також суд враховує, що позивачем надано уточнені (нові) розрахунки заборгованості, в яких враховано здійснені відповідачем платежі та визначено залишок заборгованості, що в загальному розмірі становить 25 918,92 грн.
Надані розрахунки є узгодженими з матеріалами справи, відповідають вимогам законодавства та не спростовані відповідачем належними доказами.
Стосовно клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, судом встановлено наступне. 
Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23.01.2020 у справі № 916/2128/18, від 03.02.202 у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2018 у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Слід зауважити, що Законом України від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 продовжено на всій території України карантин до 30.06.2023.
Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягала частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21.
З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 12 березня 2017 року.
Таким чином, з 01 липня 2023 року строки позовної давності мали б продовжуватись, однак 24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу.
Крім того, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу.
Тобто вимоги які пред`явлені за період до квітня 2017 року пред`явлені поза межами строку позовної давності.
За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2017 року по березень 2025 року, заявлені в межах позовної давності.
З огляду на викладене, при здійсненні розрахунку підлягають виключенню нарахування за період з липня 2015 року по квітень 2017 року.
При здійсненні судом розрахунку заборгованості шляхом співставлення нарахувань та здійснених оплат за спожиті у період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, судом встановлено, що за вказаний період обліковується переплата: за послуги з централізованого опалення - у розмірі 7324,32 грн., а за послуги з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 1343,19 грн.
За таких обставин, у суду відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за вказаний період, оскільки їх нарахування можливе виключно за наявності простроченого грошового зобов`язання, тоді як матеріалами справи підтверджується відсутність заборгованості та наявність переплати.
Крім того, з урахуванням встановленої переплати, відповідні суми підлягають врахуванню при визначенні остаточного розміру заборгованості та виключенню із загальної суми боргу, заявленої позивачем до стягнення, оскільки фактично сплачені відповідачем кошти перевищують обсяг нарахувань за відповідний період.
Щодо клопотання відповідача про застосування однорічного строку позовної давності до вимог про стягнення пені, суд зазначає таке.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки, в тому числі пені, застосовується позовна давність в один рік.
Разом із тим, судом встановлено, що перебіг позовної давності у спірних правовідносинах підлягає обчисленню з урахуванням особливостей, запроваджених у період дії воєнного стану. Так, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на період дії воєнного стану строки позовної давності продовжуються, у зв`язку з чим підстави для застосування до заявлених позовних вимог однорічного строку позовної давності відсутні. Відтак, клопотання відповідача в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання відповідача про відмову у стягненні інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період дії мораторію з 24 лютого 2022 року по 31 грудня 2023 року, як таких, що прямо заборонені постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року, суд зазначає наступне. 
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» було установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється зокрема нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Водночас, в подальшому до даної постанови неодноразово вносились зміни, та пунктом 1 постанови із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №390 від 21 квітня 2023 року та №1405 від 29 грудня 2023 року, було визначено, що така заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги стосується лише територіальних громад, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.
Тобто дана заборона на території м. Києва дійсно діяла лише до січня 2024 року. Водночас як вбачається з поданого позивачем розрахунку, інфляційні втрати, три відсотки річних та пеня нараховані за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2025 року, тобто після припинення дії відповідних обмежень щодо міста Києва, а відтак такі нарахування здійснені відповідно до вимог чинного законодавства.
За таких обставин, підстави для відмови у стягненні інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені з мотивів дії мораторію, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 206, відсутні.
Таким чином, з урахуванням установлених судом обставин, підлягають стягненню з відповідачів нараховані позивачем інфляційні втрати, три відсотки річних та пеня за спожиті у період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також за спожиті у період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, загальний розмір яких становить 22 930,18 грн.
Разом із тим, при визначенні остаточного розміру заборгованості судом враховано наявну за період з квітня 2017 року по 01 травня 2018 року переплату за житлово-комунальні послуги, а саме: за послуги з централізованого опалення у розмірі 7324,32 грн. та за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1343,19 грн., що в сукупності становить 8 667,51 грн.
Враховуючи, що зазначена переплата підлягає зарахуванню в рахунок погашення заявленої до стягнення заборгованості, остаточний розмір коштів, що підлягає стягненню з відповідачів, становить 14 262,67 грн.
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Таким чином, аналізуючи надані докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, за наявності доказів, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за надані житлово-комунальних послуг в загальному розмірі 14 262,67 грн.
З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету та платіжною інструкцією №2555 від 24 квітня 2025 року, які містяться в матеріалах справи (а.с. 4).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 1666,25 грн., виходячи з розрахунку: 14 262,67 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 3028,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 25 918,92 грн. (розмір заявлених позовних вимог з врахуванням нового розрахунку).
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 534, 610, 625, 642 ЦК України, ст. ст. 76, 77, 81, 89, 128, 129, 130, 131, 141, 187, 223, 247, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
 
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, площа Івана Франка, буд. 5, код ЄДРПОУ 40538421) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , за період з квітня 2017 року по 31 березня 2025 року, в загальному розмірі 14 262,67 гривень.
В іншій частині позовних вимог, - відмовити.
Стягнути з солідарно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, площа Івана Франка, буд. 5, код ЄДРПОУ 40538421) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1666,25 гривень.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Відомості щодо учасників справи: 
 
Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: 01001, місто Київ, площа Івана Франка, буд. 5, код ЄДРПОУ 40538421; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І. О. Тесленко