ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/9191/25      Головуючий суддя І інстанції Алтухова О. Ю.
Провадження № 33/818/797/26     Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Єна Л.А. на постанову судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 06 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції ст. 122-4 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі двохсот (200) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400,00 (три тисячі чотириста) грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Оскаржуваною постановою встановлено, що 11.10.2025 о 20:30 год. в м. Харкові, по вул. Єдності, буд. 127, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діям ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР.
Окрім того, ОСОБА_1 в м.Харкові, по вул. Єдності, буд. 127, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин, на порушення п. 2.10 «а» ПДР, залишив місце події.
Не погодившись із судовим рішенням захисником Єною Л.А. було подано апеляційну скаргу в якій вона просила постанову суду першої інстанції стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4, 124 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилалася на те, що ОСОБА_1 , взагалі не був учасником дорожньо-транспортної пригоди, оскільки транспортним засобом не керував.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі захисник просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не була обізнана а ні із змістом складених протоколів, ані із змістом оскаржуваного судового рішення.
Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відомостями матеріалів справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
В судове засідання для апеляційного розгляду поданої апеляційної скарги не з`явилась. Разом з тим, захисник Єна Л.А. до початку апеляційного розгляду через канцелярію суду через підсистему «Електронний суд» подала заяву про розгляд її апеляційної скарги за відсутності сторони захисту.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи обізнаність сторони захисту про розгляд апеляційної скарги захисника, а також наявність клопотання апелянта про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провадити апеляційний розгляд за відсутності належно-повідомленої особи, яка подала апеляційну скаргу, а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Апеляційний розгляд належить провадити в межах поданої апеляційної скарги, враховуючи відомості матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи учасників справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з відомостей матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог чинного законодавства.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які спростовують висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП.
Натомість вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі відомостями, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№537937 від 11.12.2025, відповідно до відомостей якого ОСОБА_1 11.10.2025 о 20 год 30 хв у м. Харкові, вул Єдності 127, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діям ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР.
З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1№537947 від 11.12.20 25також вбачається, що ОСОБА_1 в м.Харкові, по вул. Єдності, буд. 127, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин, на порушення п. 2.10 «а» ПДР, залишив місце події.
Схемою ДТП встановлено остаточне положення транспортних засобів після настання події дорожньо-транспортної пригоди, а також відомості щодо напрямків руху транспортних засобів. До схеми ДТП долучені також відеозапис та світлини з місця події, які містяться на диску, долученого до матеріалів цієї справи (а.с. 7), відомості яких як окремо так і в сукупності надають можливість встановити механізм зіткнення транспортних засобів, а також кількість осіб, причетних до події дорожньо-транспортної пригоди. Схема дорожньо-транспортної пригоди підписана лише одним учасником події – потерпілим ОСОБА_2 . Схемою ДТП також встановлено пошкодження транспортних засобів учасників події, зокрема: «УАЗ 3164-020» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав пошкодження заднього бамперу з правої сторони, заднє праве крило, накладки на арки заднього правого крила; «Volkswagen Passat CC», державний номерний знак НОМЕР_1 отримав пошкодження передня кришка капота, переднє ліве крило, передній бампер, передні ліві ска крила та блок фар.
Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_2 (а.с.4, 29) він приблизно о 22 год. 30 хв керував транспортним засобом УАЗ д.н.з НОМЕР_2 по вул. Незалежності та відчув удар у задню частину автомобілю. Від удару його транспортний засіб було відкинуто на зустрічну смугу проїзної частини. Після того, як потерпілий вийшов з автомобілю, він побачив, що з транспортного засобу Volkswagen Passat вийшов чоловік в оранжевій жилетці. Під час з`ясування обставин пригоди, цей водій деякий час розмовляв по телефону, а потім зник з місця події. Однак через деякий час повернувся у супроводі двох чоловіків один з яких носив його жилет та в подальшому запевняв працівників поліції, що саме він керував транспортним засобом. Потім, під час з`ясування обставин, ОСОБА_1 , який саме і керував транспортним засобом остаточно зник з місця події. Тобто, потерпілий ОСОБА_2 , як один з учасників події, особисто бачив водія іншого транспортного засобу та під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення вказав працівникам поліції саме на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності у цій справі.
З пояснень свідка ОСОБА_3 (а.с. 5) вбачається, вона, рухаючись з потерпілим в одному транспортному засобі відчула удар в задню частину автомобілю. Після зупинки, побачила водія, який вийшов з іншого транспортного засобу та був одягнений у чорний костюм та світлий жилет. Інший водій тривалий час розмовляв по телефону та потім зник з місця події. Через деякий час на місце події під`їхали чоловіки, один з яких вже одяг жилет дійсного водія, який зазначав що саме він був за кермом.
З пояснень ОСОБА_4 (а.с.6) вбачається, що він з товаришами їхали до дому та перед ними виїхав УАЗ, у зв`язку з чим не зміг вчасно загальмувати на здійснив зіткнення бампером з зазначеним автомобілем.
З відомостей рапорту поліцейського А. Погореленко (а.с. 8) вбачається, що 11.10.2025 у складі екіпажу прибули на місце дорожньо-транспортної пригоди за адресю: м. Харків, вул. Єдності 131. Під час встановлення обставин події, було встановлено, особу водія потерпілого ОСОБА_2 , який є діючим військовослужбовцем та керуючи транспортним засобом УАЗ після повороту ліворуч на вул. Єдності водій транспортного засобу Volkswagen Passat, який рухався по цій же вул. здійснив зіткнення з його транспортним засобом. Потерпілий після того, як вийшов із автомобілю почав спілкуватись з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та була встановлена пізніше під час з`ясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди на місці події. При цьому, ОСОБА_1 , який був одягнений у жилет з місця події зник, та повернувся пізніше з ОСОБА_4 , який був вдягнений у його жилет. Разом з тим, під час отримання пояснень ОСОБА_1 з місця події остаточно зник. Отримані первинні матеріали, зокрема відомості відеозапису, які підтверджують обставини події, зокрема і особу водія було долучено до матеріалів справи та передано до ВРОМ ДТП в Харківській області.
З відомостей пояснень працівника поліції Якунькіна В.Д. (а.с.62) вбачається, що під час доопрацювання матеріалів ДТП було отримано наступні матеріали: рапорт інспектора А. Погореленко, пояснення учасників пригоди, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а також відеозапис з місця події. Під час достеменного з`ясування обставин події, зокрема шляхом перегляду відеозапису було встановлено, що після події дорожньо-транспортної пригоди водії вийшли з транспортних засобів та деякий час спілкувались між собою. При цьому один з чоловіків був одягнутий у жилет та фотографував місце події та транспортні засоби. Після чого з поля зору відеокамери зник, однак через деякий час повернувся. Враховуючи пояснення потерпілого та інспектора А. Погореленко, яка була на місці події та особисто встановила особу яка вчинила адміністративне правопорушення не виникає сумнівів у встановленні особи ОСОБА_1 стосовно якого було складено протоколи про адміністративне правопорушення за чт. 124, 122-4 КУпАП. При цьому, особою, яка складала протоколи про адміністративне правопорушення було враховано, що ОСОБА_1 з місця події зник, оскільки в отриманих матеріалах щодо дорожньо-транспортної пригоди відсутні його пояснення, натомість відомості щодо його особи були отримані інспектором А. Погореленко та долучені до матеріалів справи. Крім того ОСОБА_1 неодноразово викликався до УПП в Харківській області ДПП для надання пояснень та складання протоколів про адміністративні правопорушення, однак за вказаними запрошеннями не з`явився.
З відомостей долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається подія дорожньо-транспортної пригоди після якої, водії вийшли з транспортних засобів. При цьому, будь-хто окрім водія, який зокрема був одягнений в жилет з автомобілю Volkswagen Passat не виходив. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності деякий час спілкувалась із потерпілим, фотографувала місце події та після чого з місця події зникла.
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі та схемі ДТП відповідають дійсності, а тому можуть слугувати доказами у справі.
За таких обставин, відомості, які є наявними у матеріалах цієї справи у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки «УАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діям ОСОБА_1 порушив п.12.1 ПДР, а також керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat CC», д.н.з. НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та з невідомих причин, на порушення п. 2.10 «а» ПДР, залишив місце події.
Стосовно доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, суд апеляційної скарги зазначає наступне.
Правовими приписами ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи викладене, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 року у справі № 335/6977/22 протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкту владних повноважень. На патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі, не надано повноважень проводити експертизу чи залучати спеціалістів, які володіють достатніми професійними знаннями для встановлення специфічних обставин. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася.
Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення, а також в межах тих обставин, яких вимагає обстановка, що склалася. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно місять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що визнаючи особу винною у вчиненні адміністративного правопорушення, суди застосовують стандарт доказування «поза розумним сумнівом», принципи якого неодноразово визначалися Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
З відомостей долученого до матеріалів справи вбачається подія дорожньо-транспортної пригоди після якої, водії вийшли з транспортних засобів. При цьому, будь-хто окрім водія, який зокрема був одягнений в жилет з автомобілю Volkswagen Passat не виходив. Належить врахувати, що сам факт події дорожньо-транспортної пригоди ніким не оспорюється, натомість під сумнів ставиться лише причетність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу Volkswagen Passat, який порушив вимоги 12.1 та 2.10 «а» ПДР.
Суд апеляційної інстанції, оцінюючи всі відомості у справі як окремо так і в сукупності, враховує, що згідно відомостей відеозапису особа, яка притягається до адміністративної відповідальності деякий час спілкувалась із потерпілим, фотографувала місце події та після чого з місця події зникла. З відомостей пояснень потерпілого, а також свідка, особи яка склала протокол, рапорту поліцейського яка особиста була на місце події та вочевидь встановлювала обставини події та долучених до матеріалів справи світлин паспорту і відеозапису, у їх нерозривному взаємозв`язку, надає об`єктивних підстав встановити, що саме ОСОБА_1 був водієм Volkswagen Passat, який під час з`ясування обставин події дорожньо-транспортної пригоди обрав спосіб свого захисту та бажаючи уникнути відповідальності зник з місця події. 
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що потерпілий ОСОБА_2 , який є діючим військовослужбовцем, а отже будучи придатним до військової служби, вочевидь не має вад ментального характеру, вказав працівникам поліції на особу водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Про те, що саме ОСОБА_1 здійснив зіткнення вказувала і свідок ОСОБА_3 під час з`ясування обставин події правопорушення працівниками поліції. Натомість до пояснення ОСОБА_4 , який зазначав, що «вони їхали з товаришами», суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки з відеозапису вбачається, що після дорожньо-транспортної пригоди з автомобілю Volkswagen Passat ніхто не виходив. Про наявність пасажирів в автомобілі Volkswagen Passat інші учасники дорожньо-транспортної пригоди у своїх поясненнях не зазначають.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції, вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними, суб`єктивними та розцінює їх, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Належить врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до вимог п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколів та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 12.1, 2.10 «а», Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, а тому доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Єна Л.А. про поновлення строку апеляційного оскарження – задовольнити, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови Немишлянського районного суду м. Харкова від 06 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу захисника Єна Л.А. залишити без задоволення.
Постанову судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 06 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, 122-4 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя       С.К. Шабельніков