ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. Справа№ 911/1175/18 (911/790/24)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Доманської М.Л.
суддів: Остапенка О.М. 
Сотнікова С.В. 

за участю секретаря судового засідання Сороки П.М.
представники учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засідання від 22.04.2026 не з`явились,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" 
на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026,
постановлене за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід"
про ухвалення додаткового рішення
до рішення Господарського суду Київської області від 19.06.2025
у справі №911/1175/18(911/790/24) (суддя Лутак Т.В.)
за позовом Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід"
до 1) Обслуговуючого кооперативу "Набережний квартал-Жаботинського"
2) ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Транс"
про визнання недійсною додаткової угоди до договору
в межах справи №911/1175/18
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Наяда-Сервіс"
до боржника Обслуговуючого кооперативу "Набережний квартал-Жаботинського"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.06.2025 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" задоволено; додаткову угоду від 20.06.2017 до договору № 15.02.1.428 про сплату пайових внесків у ОК "Набережний Квартал-Жаботинського" від 30.01.2016, укладену між Обслуговуючим кооперативом "Набережний квартал-Жаботинського", в особі представника Комара Геннадія Миколайовича, та ОСОБА_1 , визнано недійсною; стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Набережний квартал-Жаботинського" на користь Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" 1514,00 грн - судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" 1514,00 грн - судового збору.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 22.01.2026 до рішення Господарського суду Київської області від 19.06.2025 заяву Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" б/н від 24.06.2025 (вх. № 5740 від 24.06.2025) про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Набережний квартал-Жаботинського" на користь Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" 10000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" 10000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" б/н від 24.06.2025 (вх. №5740 від 24.06.2025) про ухвалення додаткового рішення відмовлено. 
Не погоджуючись із вищезазначеним додатковим рішенням у відповідній частині, Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти до розгляду дану апеляційну скаргу; змінити додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 по справі №911/1175/18(911/790/24) в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд „Ханнер-схід"" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, задовольнивши заяву позивача в повному обсязі та стягнувши з відповідачів судові витрати в розмірі, зазначеному в даній заяві. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2026 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-схід" передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Доманська М.Л., судді: Сотніков С.В., Остапенко О.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1175/18(911/790/24) за позовом Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" до: Обслуговуючого кооперативу "Набережний квартал-Жаботинського" та ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди до договору; відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення без руху апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026, постановлене за результатами розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1175/18(911/790/24) до надходження матеріалів справи №911/1175/18(911/790/24) до Північного апеляційного господарського суду.
18.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1175/18(911/790/24) у 4-х томах:
- 1 том на 236 арк.;
- 2 том на 255 арк.;
- 3 том на 273 арк.;
- 4 том на 39 арк.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 у справі №911/1175/18(911/790/24). Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.04.2026 о 10 год. 30 хв. Запропоновано учасникам справи у відповідності до статті 263 Господарського процесуального кодексу України надати відзиви на апеляційну скаргу із доказами надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи протягом десяти днів, з дня отримання даної ухвали, але не пізніше 08.04.2026. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень в письмовій формі із доказами надсилання (надання) копій цих документів іншим учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 15.04.2026.
22.04.2026 у судове засідання представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів вирішила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників учасників справи, які не з`явились у судове засідання, з огляду на наступне.
За положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 916/1577/19, від 09.04.2024 у справі № 873/225/23.
Оскільки додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 по справі №911/1175/18(911/790/24) оскаржується лише в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд „Ханнер-схід"" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд оскаржуваної ухвали лише в тій частині, що оскаржується.
Згідно із ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржик зазначає, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні на наявність у провадженні суду інших справ схожої категорії не означає, що у даній справі представник позивача виконував "шаблонну" роботу. За наявності у договорі про надання правничої допомоги фіксованого гонорару суд має виходити саме з умов договору та погодженої сторонами ціни, а не підміняти її оцінкою "витрачених днів/годин". Зменшення фіксованого гонорару можливе лише у разі, якщо інша сторона доведе його неспівмірність із критеріями, визначеними ч. 4 ст. 126 ГПК України (складність справи, ціна позову, обсяг матеріалів, кількість підготовлених документів, кількість засідань, тривалість розгляду тощо). На думку скаржника, у даній справі суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неспівмірність переважно на підставі припущень та загальних формулювань, не здійснивши належного аналізу обсягу виконаних робіт саме у справі №911/1175/18 (911/790/24) та не навівши конкретних розрахунків або обґрунтувань, які б підтверджували "завищеність" суми, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному додатковому рішенні не відповідають обставинам справи. Щодо транспортних витрат, апелянт зазначає, що транспортні витрати є обґрунтованими, як витрати, пов`язані з розглядом справи, оскільки представник позивача - адвокат Згода О.А. здійснює адвокатську діяльність у м. Одеса, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 14.03.2024 № 270/24, ордером адвоката. З огляду на територіальне розміщення суду (м. Київ) та місце здійснення діяльності представника (м. Одеса), переміщення до суду є об`єктивною необхідністю для належного здійснення представництва. Фізичне прибуття представника випливає з потреби забезпечити ефективний захист прав клієнта у конкретних процесуальних умовах. Суд першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні необґрунтовано вказав, що участь у судових засіданнях могла здійснюватися через відеоконференцію, як підставу для відмови у стягненні транспортних витрат. Участь у режимі відеоконференції є процесуальним правом, а не обов`язком представника, і має застосовуватися з урахуванням реальних технічних можливостей та потреб ефективного захисту. Неякісне технічне забезпечення, перебої зв`язку або відсутність належних умов у суді можуть унеможливлювати повноцінну участь та змушувати прибувати безпосередньо до суду. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази у справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; додаткове рішення в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер-схід» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без змін, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, коли на її думку, недотримано вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. 
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим, встановити їхню дійсність та необхідність.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Київської області від 19.06.2025 у справі № 911/1175/18 (911/790/24) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" задоволено.
Так, на підтвердження понесення Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" судових витрат під час розгляду даної справи заявником до суду надано договір про надання правничої допомоги від 14.03.2024 № 270/24, укладений між фізичною особою-підприємцем адвокатом Згодою Олексієм Олександровичем (адвокат) та Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" (клієнт).
Відповідно до п. 1.1 договору предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту щодо захисту в судовому порядку майнових прав на квартиру № 168 (1 секція) за адресою: м. Одеса, вул. Жаботинського, 3/1, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
Згідно з п. 1.2 договору на виконання п. 1.1 даного договору клієнт надає право (уповноважує) адвоката при здійсненні своїх повноважень:
- представляти клієнта та захищати його права перед державними органами, банками, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та будь-якими фізичними особами;
- представляти клієнта та захищати його права в правоохоронних та контролюючих органах, в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби, в приватних виконавців, судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Верховному Суді, Конституційному Суді України з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику клієнта незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок тощо).
Для вчинення вищезазначених дій адвокату надається право:
- одержувати необхідні довідки та документи, підписувати та подавати претензії, вимоги, заяви, листи, клопотання, позовні заяви, заяви щодо відмови від позовних вимог або залишення позову без розгляду, заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, про визнання клієнта кредитором у справах про банкрутство, адміністративні позови, цивільні позови у кримінальних справах, заяви про видачу судових наказів та виконавчих листів, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, розписуватись на них в інтересах клієнта, укладати з експертами та експертними установами договори щодо проведення експертних досліджень та експертиз необхідних для надання правничої допомоги клієнту, подавати для примусового виконання до Державних виконавчих служб та приватних виконавців виконавчі документи, сплачувати від імені клієнта судовий збір, а також знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення (вироки, рішення, постанови, ухвали) судів, збирати будь-які відомості про факти, що можуть використовуватися як докази у справі, а також користуватися всіма іншими правами, наданими законодавством України для такого роду повноважень та цим договором адвокату.
Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що адвокат має право вимагати сплати гонорару та компенсації фактичних витрат на надання правничої допомоги у розмірі та в порядку, передбаченому договором.
Відповідно до пунктів 2.3.1 та 2.3.2 договору до обов`язків клієнта відноситься сплата гонорару адвокату в розмірі та в строк окремо погоджені між ними, а також сплата адвокату витрат на надання правничої допомоги, передбаченої даним договором у розмірі та в строк окремо погоджені між ними.
Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг адвоката за цим договором становить 100 000, 00 гривень. Вартість послуг за даним договором може бути зменшена або збільшена за домовленістю сторін, у зв`язку з неможливістю або безперспективністю вжиття процесуальних заходів для захисту прав та інтересів клієнта, або збільшена при можливості вжиття заходів для позитивного результату для клієнта, але не може бути меншою ніж 80% від загальної суми договору.
Пунктом 3.2 договору передбачено, що витрати адвоката пов`язані з транспортними розходами під час виконання ним своїх обов`язків за вищевказаним договором несе клієнт в розмірі та в строки окремо погоджені між сторонами договору.
Відповідно до п. 3.3 договору розрахунки за цим договором проводяться наступним чином: оплата робіт адвоката, проводиться до 01.04.2024 в повному обсязі.
Згідно з п. 3.4 договору за бажанням клієнта вартість послуг адвоката може бути сплачена ним в повному обсязі достроково. При цьому акт приймання-передачі наданих послуг підписаний сторонами договору є документом, який підтверджує здійснення повного розрахунку між сторонами. 
Пунктом 4.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту здійснення адвокатом всіх можливих дій, необхідних для досягнення результату, в тому числі по справі для клієнта.
Відповідно до п. 6.1 договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору.
20.06.2025 між фізичною особою-підприємцем адвокатом Згодою Олексієм Олександровичем (адвокат) та Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" (клієнт) складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 14.03.2024 № 270/24 про те, що в період з 22.02.2023 по 19.06.2025 адвокатом надано, а клієнтом прийнято правничу допомогу, а саме: вивчення документів, наданих клієнтом: 15.03.2024 - 5 000, 00 грн; надання усної консультації: 17.03.2024 - 4 000, 00 грн; підготовка позовної заяви та додатків до неї: 20.03.2024 - 25.03.2024 - 25 000, 00 грн; підготовка відповіді на відзив та додатків до неї: 01.06.2024 - 03.06.2024 - 9 000, 00 грн; підготовка заяв по справі: 13.09.2024, 15.09.2024, 21.11.2024, 26.11.2024, 20.02.2025, 03.04.2025 - 4 000, 00 грн; підготовка клопотання про виклик свідка: 21.10.2024 - 1 000, 00 грн; підготовка клопотання про приєднання доказів та додатків до даного клопотання: 31.10.2024 - 6 000,00 грн; підготовка заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоканференції: 08.01.2025 - 1 500, 00 грн; підготовка пояснень по справі: 18.02.2025 - 6 000, 00 грн; витрати при прийнятті участі в судових засіданнях по справі та участь у судових засіданнях: 02.05.2024 - 19.06.2025 - 38 000, 00 грн. 
Загальна вартість послуг наданих адвокатом за цим актом складає 100 000, 00 грн. Будь-які претензії щодо виконання умов договору у клієнта відсутні. Підписаний акт наданих послуг є документом, який підтверджує виконання зобов`язань адвокатом.
Також 23.06.2025 між фізичною особою-підприємцем адвокатом Згодою Олексієм Олександровичем (адвокат) та Публічним акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" (клієнт) складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 14.03.2024 № 270/24 про здійсненні витрати згідно з п. 3.2 договору від 14.03.2024 № 270/24 (транспортні витрати) за 17.06.2025 у розмірі 10 000, 00 грн. У вказаному акті зазначено, що будь-які претензії щодо виконання умов договору у клієнта відсутні.
Відповідно до платіжної інструкції від 17.06.2025 № 391 позивач сплатив на рахунок ФОП адвоката Згоди Олексія Олександровича 10 000, 00 грн з призначенням платежу: витрати згідно з п. 3.2 договору від 14.03.2024 № 270/24 (транспортні витрати) згідно з рахунком від 17.06.2025 № 270/24 без ПДВ.
У матеріалах справи міститься копія ордеру серія ВН № 1346931, виданого Адвокатським об`єднанням "Правовий гарант" на представництво інтересів Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" у Господарському суді Київської області адвокатом Згодою Олексієм Олександровичем на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.03.2024 № 270/24.
Судом встановлено, що адвокат Згода Олексій Олександрович брав участь у судових засіданнях під час розгляду даної справи як представник Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід".
Отже, з огляду на наведені докази, позивач заявив про стягнення з відповідачів судових витрат у розмірі 110 000, 00 грн, з яких: 100 000, 00 грн - витрати на професійну правничу допомогу та 10 000, 00 грн - транспортні витрати.
Відповідачем 2 - ОСОБА_1 подано клопотання від 02.07.2025 (вх. № 9283/25) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У вказаному клопотанні відповідач 2 стверджував, що: витрати на оплату послуг адвоката в цій справі не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; загальна вартість послуг, наданих адвокатом за актом складає 100 000, 00 грн, але доказів оплати винагороди адвокату позивачем не надано, без дослідження цих доказів не можна встановити реальний розмір витрат на оплату послуг адвоката; акт до договору про надання правничої допомоги не містить інформації щодо витраченого часу адвокатом у зв`язку з наданням послуг; до заяви про розподіл судових витрат безпідставно включені витрати, які позивач зазнав при прийнятті участі в судових засіданнях по справі та участі в судових засіданнях, але ці витрати не підтверджуються жодними доказами та зовсім не зрозуміло що це за витрати, вартість яких становить 38 000, 00 грн; при подачі позовної заяви сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у сумі 3 028, 00 грн, тобто ціна позову не є співмірною з витратами, на оплату послуг адвоката; акт до договору про надання правничої допомоги не підтверджує реальну кількість часу, затраченого представником заявника на підготовку до справи, також не підтверджує скільки часу було витрачено представником заявника на виїзд та очікування; адвокат Згода О.О. є директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Транс", в свою чергу позивач - Публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімпекс Транс", а тому адвокат Згода О.О. є пов`язаною особою з позивачем, внаслідок чого реальність понесених витрат повинна підтверджуватися з огляду на цю обставину та безпосередньої оплати понесених витрат; в провадженні Господарського суду Київської області знаходиться більше десяти справ за подібним складом сторін та подібними правовідносинами, а тому ці справи є шаблонними для позивача, що безпосередньо впливає на кількість витраченого часу для надання правової допомоги; витрати на оплату послуг адвоката в цій справі не забезпечують розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливістю предмета спору, ціною позову, складністю справи, значення розгляду справи для сторін; витрати на оплату послуг адвоката є непомірними для відповідача, виходячи з його матеріального становища, що фактично обмежує гарантоване конституційне право на доступ до правосуддя.
У зв`язку з вищевикладеним, відповідач 2 просив у своєму клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, просить відмовити у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
Відповідачем 1 - Обслуговуючим кооперативом "Набережний квартам жаботинського" в особі ліквідатора Тимошенко Анастасії Анатоліївни подана заява від 02.12.2025 № 02-01/133/25 (вх. № 16884) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У вказаному клопотанні відповідач 1 стверджував, що заявлені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (зокрема в частині тривалості засідань суду у даній справі), судові засідання переважно проводились у режимі відеоконференції та не були довготривалими, зазначені витрати не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а тому просив суд зменшити заявлені до стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу до 11 000,00 грн, що становить 10% від заявленого розміру.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 100 000, 00 грн, враховуючи клопотання відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, судом першої інстанції вірно встановлено, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із: складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Так, суд першої інстанції вірно звернув увагу, що у провадженні Господарського суду Київської області знаходилося більше десяти справ за подібним складом учасників справи та подібними правовідносинами, відтак, підготовка позовної заяви у даній справі, відповіді на відзив, клопотань, заяв та пояснень по справі не потребували значних витрат часу, додаткового аналізу чи розроблення нової правової позиції, а носили повторювальний характер.
Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, в акті приймання-передачі наданих послуг від 20.06.2025 зазначено, підготовка позовної заяви та додатків до неї зайняла 5 днів, а підготовка відповіді на відзив - 3 дні, що, на думку суду, є значно завищеними у часі процедурами.
Крім того, необгрунтованими та не підтвердженими доказами є вказані в акті приймання-передачі наданих послуг від 20.06.2025 витрати при прийнятті участі в судових засіданнях та участь у судових засідання у розмірі 38 000, 00 грн, в той час, як позивачем заявлено також до стягнення транспортні витрати на прибуття у судові засідання.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена сума у розмірі 100 000, 00 грн є неспівмірною із фактичним обсягом наданої правничої допомоги та не відповідає критеріям розумності. 
Щодо транспортних витрат, понесених позивачем під час розгляду даної справи, суд першої інстанції вірно зазначає наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Так, в заяві про ухвалення додаткового рішення позивачем зазначено, що останнім при розгляді даної справи було понесено транспортні витрати на суму 10 000, 00 грн, на підтвердження чого надано акт приймання-передачі від 23.06.2025 та платіжну інструкцію від 17.06.2025 № 391.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.
Отже, достатніми доказами на підтвердження понесених транспортних витрат є: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, квитанція про купівлю палива, розрахунок відстані по маршруту для переїзду до суду, розрахунок витрат палива транспортним засобом, квитки на транспорт загального користування тощо.
Як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дозволили встановити відстань, яку фактично подолав адвокат, не зазначено транспорту, яким він скористався для здійснення поїздки, а також не надано документів, що підтверджують понесення відповідних витрат.
Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, позивачем не доведено суду необхідність безпосереднього прибуття в судове засідання у приміщення суду, оскільки сторони мали можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відхилив покладення на відповідачів транспортних витрат у розмірі 10 000, 00 грн.
Поряд з цим суд першої інстанції вірно зауважив, що подані позивачем документи на підтвердження наданих послуг адвокатом та опис цих послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом судових витрат в зазначеному розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір, окрім того, що має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд враховує, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи та витраченого адвокатом часу на участь у справі, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, а також виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" від 24.06.2025 (від 24.06.2025 вх. № 5740) про ухвалення додаткового рішення та покладення на відповідачів витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн, по 10 000, 00 грн з кожного.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що решта заявлених витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі є непропорційними до предмету спору, обсягу фактично наданої необхідної правничої допомоги, складності справи та фактичному часу, витраченому на надання правової допомоги.
Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростували правомірність оскаржуваного додаткового рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 по справі №911/1175/18(911/790/24) в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд „Ханнер-схід"" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, норм чинного законодавства, якими обґрунтовано рішення суду першої інстанції, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін в тій частані, що оскаржується.
Таким чином, колегія суддів зауважує, що місцевий господарський суд всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин, надав оцінку поданим сторонами доказам, вірно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.
Оцінюючи оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", судова колегія зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).
Отже, доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, не спростовують правомірність застосування норм чинного законодавства, якими обґрунтоване оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а тому колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду та доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 по справі №911/1175/18(911/790/24) в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд „Ханнер-схід"" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - без змін.
У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.
Повний текст постанови підписано у перший робочий день після виходу з відпустки суддів Остапенко О.М. та Сотнікова С.В.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Ханнер-Схід" залишити без задоволення.
Залишити без змін додаткове рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2026 по справі №911/1175/18(911/790/24) в частині, в якій відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Ханнер-схід» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Матеріали справи № 911/1175/18(911/790/24) повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.
Повний текст складено 11.05.2026

Головуючий суддя М.Л. Доманська 

Судді О.М. Остапенко

С.В. Сотніков