Провадження № 3/679/153/2026
Справа № 679/673/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

26 травня 2026 року м.Нетішин
Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Сопронюк О.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Латишевої О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-картка № НОМЕР_1 , орган видачі 6812, дата видачі 19.02.2022, яка зареєстрована та проживає за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №139362 від 06.05.2026 вбачається, що 06.05.2026 близько 19 години 50 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 , що виражалось у словах нецензурної лайки, погрозами фізичною розправою, чим завдала шкоду психічному здоров`ю. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА №139363 від 06.05.2026 вбачається, що 06.05.2026 близько 19 години 50 хвилин в АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 , внаслідок чого була завдана шкода психологічному здоров`ю. Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст.173-2 КУпАП.
У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнала. Пояснила, що між нею та чоловіком тривалий час виникають конфлікти, вони перебувають у неприязних відносинах, у зв`язку з чим вона вирішила розірвати з ним шлюб. 06.05.2026 вона прийшла з роботи на годину пізніше, що стало причиною побутового конфлікту, який розпочав чоловік. Надалі чоловік перевів сварку на тему розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділу спільного майна – квартири. Під час цієї сварки вони обоє обмінювалися словами нецензурної лайки, чоловік брав у цьому активну участь, фактично провокуючи її на відповідь. Надалі він зателефонував її батькам і вони прийшли до них в квартиру. Побутовий конфлікт між ними продовжився вже в присутності її батьків і чоловік викликав поліцію. Відтак, коли приїхали поліцейські, вона перебувавала у вкрай знервованому стані. 
ОСОБА_1 пояснила, що не погрожувала фізичною розправою, жодного психологічного насильства не вчиняла, ні щодо чоловіка, ні щодо сина, докази того, що вона заподіяла їм будь – яку психічну чи психологічну шкоду в матеріалах справи відсутні. Між нею та чоловіком відбувся лише побутовий конфлікт.
Захисник адвокат Латишева О.В. в судовому засіданні заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначила, що обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст.173-2 КУпАП є діяння (будь – які дії фізичного, психологічного чи економічного характеру, в тому числі погрози та образи), його шкідливі наслідки (завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого) та причинний зв`язок між діянням та наслідками. Визначення психологічного насильства міститься в п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 
З наведених норм вбачається, що обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП є умисні дії (бездіяльність) та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілого. Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близьким людьми. В той же час важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт» та «насильство». Однак, особа уповноважена на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП, в жодному із протоколів складених відносно ОСОБА_1 не розкрила зміст вчиненого нею правопорушення, не зазначила кому була завдана шкода її діями і в чому полягає ця шкода. Крім того, до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій, описаних в протоколах, і заподіяння ними шкоди психічному здоров`ю чоловіка та сина. Зокрема, відсутні пояснення ОСОБА_1 , її батьків, які були свідками події. До протоколів долучено лише пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який зацікавлений в притягненні дружини до адміністративної відповідальності. В той же час, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення і суд законодавчо позбавлений права збирати докази вини, тобто брати на себе функції обвинувачення.
Захисник пояснила, що конфлікт між подружжям відбувся, тому що вони перебувають в процесі розлучення. Між ними виникають непорозуміння, тому що вони не можуть дійти згоди щодо стягнення аліментів та поділу спільного майна. Попри те, що конфлікт між подружжям був взаємним, ОСОБА_2 викликав поліцію з помсти, щоб дискредитувати дружину перед колегами та в перспективі, перед судом, оскільки між ними можливий судовий процес, якщо вони самостійно не домовляться з приводу спірних питань. 
З огляду на наведене, захисник вважає, що між сторонами виникла конфліктна ситуація на побутовому ґрунті штучно створена потерпілим, але ніяк не домашнє насильство, тому є всі підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.
Потерпілий ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме: телефонограмою за номером телефону, зазначеним у матеріалах справи.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Латишевої О.В., дослідивши матеріали справи, суддя прийшла до наступних висновків.
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
За положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч.1 ст.173-2 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Згідно ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була завдана потерпілому. 
Суб`єкт даного правопорушення - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Отже, адміністративне правопорушення, передбачене ст.173-2 КУпАП є правопорушенням з матеріальним складом.
За визначенням Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII, який набрав чинності 07 січня 2018 року, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до п.14 ст.1 вказаного Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
У протоколах про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно свого чоловіка ОСОБА_2 в присутності малолітнього сина ОСОБА_3 . В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №139362 від 06.05.2026 зазначено, що такими діями вона завдала шкоду психічному здоров`ю, а протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №139362 від 06.05.2026 зазначено, що внаслідок таких дій була завдана шкода психологічному здоров`ю. Однак в обох протоколах не зазначено кому саме заподіяно вищевказану шкоду і в чому саме вона полягає.
Крім того, матеріали справи про адміністративні правопорушення не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинила домашнє насильство відносно свого чоловіка ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 , а також не надано доказів настання для потерпілих шкідливих наслідків, спричинених для них в результаті психологічного насильства (як-то: дії кривдника викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи).
Також до матеріалів справи не долучені документи, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в шлюбі з ОСОБА_2 , що вони є батьками ОСОБА_3 і який вік дитини. 
Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, остання вказала, що між нею та чоловіком виник побутовий конфлікт, у ході якого вони сварилися, і вона, і її чоловік ОСОБА_2 висловлювалися в адресу один одного нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою з її сторони не було. Спір виник через те що, вони перебувають в стані розлучення і не можуть дійти згоди щодо стягнення аліментів та поділу спільного майна, тому під час сварки кожен з них відстоював свою позицію з цих питань. 
Суддя зауважує, що особливістю домашнього насильства є повна влада та контроль кривдника над жертвою насильства.
В той же час, конфлікт - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію, несумісну з інтересами іншої сторони.
Насильство у родині будь-якого характеру відрізняється тим від конфліктних ситуацій, спорів, що виникають у кожній сім`ї та не становлять загрози подальшому розвитку здорових стосунків, що при домашньому насильстві завжди дії того, хто допускає таке насильство, носять навмисний характер, з наміром досягнення бажаного результату, тягнуть спричинення шкоди; відбувається порушення прав і свобод людини; наявна значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Якщо в діях немає хоча б однієї з чотирьох наведених ознак, вони не є насильством.
Органом, уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано доказів того, що ОСОБА_1 вчинила дії, які мають ознаки психологічного насильства, пов`язаного з дією на психіку потерпілих, у т.ч. переслідування, залякування, інші дії, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, та спричинення потерпілим емоційної невпевненості, нездатності захистити себе або завдати шкоди їх психічному здоров`ю.
Суддя зазначає, що сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не є достатньою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.
При цьому суддя враховує, що згідно визначення, що міститься в ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства - це особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Будь-яке обвинувачення особи має бути конкретним, зрозумілим та підтверджено належними, достовірними та допустимими доказами.
Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП щодо ОСОБА_1 уповноважена особа не дотрималась вимог закону щодо необхідності встановлення ознак складу даних адміністративних правопорушень та не зібрала доказів на підтвердження наявності в діях особи складів вказаних адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суддя наголошує, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 за ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП, не можуть бути підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення нею правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП не доведений та не підтверджений належними і допустимими доказами, тобто її вина у вчиненні домашнього насильства щодо чоловіка та малолітнього сина не доведена «поза розумним сумнівом».
Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.173-2 КпАП України, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КпАП України.
На підставі викладеного, керуючись ч.ч.1, 2 ст.173-2, п.1 ст.247 КпАП, ст.ст.7, 36, 245, 251, 252, 255, 280, 283, 284 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу таких адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Сопронюк