ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/1191/25 Суддя (судді) першої інстанції: Василь НЕПОЧАТИХ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відмові провести перерахунок основного розміру пенсії та її виплати без обмеження максимальним розміром, з розрахунку 83% сум грошового забезпечення, ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 на підставі довідок про грошове забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 від 19.05.2023 № ФЧ53119/I, № ФЧ53119/II, № ФЧ53119/III та з 01.03.2022 з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» без обмеження пенсії максимальним розміром, з розрахунку 83% розміру грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії без обмеження максимальним розміром, з розрахунку 83% сум грошового забезпечення: з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, ОСОБА_1 , на підставі довідок про грошове забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 від 19.05.2023 № ФЧ53119/I, № ФЧ53119/II, № ФЧ53119/III, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 01.03.2022 з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 118 від 16.02.2022 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», з урахуванням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 № 620/9347/22, без обмеження пенсії максимальним розміром, з розрахунку 83% сум грошового забезпечення та з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, при проведенні перерахунку пенсії з 01.02.2020 на підставі оновленої довідки від 19.05.2023 № ФЧ53119/І, з 01.02.2021 на підставі оновленої довідки від 19.05.2023 № ФЧ53119/ІІ, з 01.02.2022, на підставі оновленої довідки від 19.05.2023 №ФЧ53119/ІІІ про розмір грошового забезпечення, виданих ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , без обмеження пенсії максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
В решті позову відмовлено.
ОСОБА_1 подано до Чернігівського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просив здійснити судовий контроль за виконанням рішення в адміністративній справі 620/1191/25, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задоволено. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк, який становить 30 календарних днів, з моменту отримання даної ухвали, для подання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 620/1191/25.
До Чернігівського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області 27.11.2025 надійшов звіт про виконання судового рішення, в якому просило прийняти звіт Головного управління щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у справі №620/1191/25.
У заяві про прийняття звіту представник Головного управління зазначив, що позивач не згоден з різницею пенсії на виконання вищевказаного рішення суду. Однак, представник відповідача наголосив, що сума боргу 191 739,65 є правильною та підтверджується доданим розрахунком боргу до звіту. Наполягає, що якщо від нарахованої суми пенсії на виконання рішення у справі №620/1191/25 відняти нараховану суму пенсії на виконання рішень у справах №620/4682/21, №620/3947/22 та №620/11896/23, то різниця не виплаченої суми пенсії на виконання рішення у справі №620/1191/25 дійсно становить 191 739,65 грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 27.11.2025 № 2500-0802-8/78588 по справі № 620/1191/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції за результатами розгляду звіту відповідача про виконання судового рішення в адміністративній справі №620/1191/25 та встановити відповідачу новий строк для подання звіту про виконання судового рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2025 та від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, приймаючи звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення суду від 18 квітня 2025 року у справі №620/1191/25, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійний орган вчинив передбачені законодавством необхідні дії для виконання рішення суду та здійснив перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром. Сума боргу в розмірі 191 739,65 грн підтверджується розрахунком, який міститься в матеріалах справи.
Суд зазначив, що суб`єктом владних повноважень наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення та повідомлено про вжиті заходи для виконання судового рішення, а тому на переконання суду вчинені заходи свідчать про добросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Разом з тим, апелянт наголошує на тому, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у поданому звіті навело невірний розрахунок суми доплати за минулий період (заборгованості по виплаті пенсії).
Надаючи оцінку вищевказаним висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Процесуальне законодавство визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).
Наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення і підставами для їх застосування є невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (ст.382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
За приписами частини першої статті 381-1 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини другої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частиною шостою статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За приписами частини другої статті 382-2 Кодексу адміністративного судочинства України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;
7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Згідно частини першої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Частиною другою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
Положеннями частин третьої, четвертої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
Відповідно до частини п`ятої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Частиною шостою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, накладеного на керівника суб`єкта владних повноважень, на суму штрафу, який було накладено за такі самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.
За приписами частини сьомої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу.
З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Згідно частини восьмої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і суд зобов`язав подати звіт про виконання судового рішення його членів, за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення суд, враховуючи індивідуальні дії або бездіяльність кожного з членів такого колегіального органу, своєю ухвалою може накласти штраф на членів, які в межах своїх повноважень, завдань чи функцій не забезпечили виконання судового рішення.
У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, суд своєю ухвалою встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на кожного з членів колегіального органу, які не подали зазначений звіт.
Відповідно до частин десятої, одинадцятої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.
Матеріали справи свідчать, що, згідно звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення суду від 18.04.2025, позивачу проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, без обмеження пенсії максимальним розміром.
Відповідно до перерахунків пенсії по пенсійній справі позивача, що додано до звіту, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 :
- з 01.02.2020 підсумок пенсії позивача з надбавками становить 26 433,63 грн (а.с.120);
- 01.02.2021 підсумок пенсії позивача становить - 28 554,08 грн (зв. а.с. 120);
- з 01.02.2022 підсумок пенсії позивача становить - 31 188,08 грн (а.с. 121).
Також, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у даній справі, відповідачем надано до суду розрахунок пенсії (а.с.122). 
У звіті пенсійний орган зазначив, що різниця пенсії позивача на виконання рішення суду з урахуванням боргу, нарахованих Головним управлінням на виконання інших судових рішень за період з 01.02.2020 по 31.01.2023 складає 191 739,65.
Разом з тим, апелянт наголошує на тому, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у поданому звіті навело невірний розрахунок різниці не виплаченої суми пенсії (заборгованості по виплаті пенсії). Так, ОСОБА_1 стверджує, що у наданому розрахунку відсутня графа «фактично виплачена сума», а тому невідомо як пенсійний орган визначив різницю невиплаченої суми пенсії у розмірі 191 739,65 грн. 
Апелянт вважає, що обчислення відповідачем суми недоплаченої різниці пенсії позивачу на виконання рішення суду у справі №620/1191/25 у розрахунку №б/н (а.с.122) є неправильним, так як не враховано при обчисленні фактично отриманої суми пенсії позивачем. Вважає, що сума недоплаченої різниці пенсії за період з 01.02.2020, 01.02.2021 та з 01.02.2022 на виконання рішення суду повинна визначатися як різниці між «нарахована сума пенсії (рішенням суду №620/1191/25)» та «фактично виплачена», що становить 1034109,48 грн - 612 888,40 грн = 421 221,08, а не 191 739,65 грн, як помилково (на думку апелянта, розраховано пенсійним органом. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, що доводи апелянта спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки зобов`язальною частиною судового рішення від 18.04.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , без обмеження пенсії максимальним розміром та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.
З вищевказаних розрахунків заборгованості по виплаті пенсії, які містяться в матеріалах справи, а саме: розрахунку за пенсійною справою №ФЧ53119 (а.с.94) та розрахунку №б/н (а.с.122) слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області невірно нараховано позивачу суму заборгованості (суму доплати), оскільки, в наданому розрахунку №б/н на виконання рішення суду взагалі відсутня графа «фактично виплачено».
Наведене свідчить про те, що поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області звіт від 27.11.2025 №39763/25 не підтверджує виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.05.2024 у даній справі в цій частині.
Наведеним обставинам належна оцінка судом першої інстанції не надавалася, незважаючи на доводи позивача, викладені у заяві щодо невиконання відповідачем рішення суду, яке набрало законної сили.
Так, судом першої інстанції надано оцінку лише відсутності у суб`єкта владних повноважень відповідного фінансового забезпечення для виконання судового рішення.
Однак, колегія суддів зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не надано суду першої інстанції будь-яких доказів відсутності коштів для виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, як і не надано доказів вчинення дій, спрямованих на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у даній справі в частині виплати такої заборгованості з пенсії.
Враховуючи вищевказане, доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладені в поданому звіті про те, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 у справі №620/1191/25 виконано в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством - є безпідставними.
Залишення поза увагою суду першої інстанції цих обставин свідчить про передчасність висновків останнього про наявність правових підстав для прийняття звіту пенсійного органу, наслідком чого є скасування оскаржуваної ухвали із постановленням нової про встановлення ГУ ПФУ в Чернігівській області нового строку для подання Чернігівському окружному адміністративному суду звіту про виконання рішення суду, з урахуванням висновків апеляційного суду, викладених в цій постанові.
Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що звіт суб`єктом владних повноважень подається до суду першої інстанції.
Частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані касаційні скарги після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктами 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
Таким чином, зазначеними вище нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про роз`яснення судового рішення та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення після перегляду її в апеляційному порядку.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року про прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 620/1191/25 - скасувати.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області новий строк для надання звіту про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 620/1191/25.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати у 30 денний строк з дня отримання даної постанови до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 620/1191/25.
Справу направити до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду питання судового контролю щодо виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 620/1191/25.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

О.В.Карпушова