ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2а-8890/09/2670 Суддя (судді) першої інстанції: Власенкова О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М,
Сорочка Є.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2013 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 , за участю Прокуратури Шевченківського району м. Києва про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства "Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_2 , за участю Прокуратури Шевченківського району м. Києва, в останній редакції якого просила суд:
скасувати прийняте, відповідно до абзацу 5 пункту 3.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення відповідача від 05 січня 2006 року про реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року права власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ;
зобов`язати відповідача винести, відповідно до пункту 3.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення про відмову ОСОБА_2 в реєстрації права власності на нерухоме майно, що є предметом договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року;
визнати нечинним, внесений відповідачем реєстраційний запис від 05 січня 2006 року в реєстрову книгу № 8п-307 за реєстровим № 1467-п про право власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року ОСОБА_2 на нежитлове приміщення (літ.А) загальною площею 437,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ;
визнати недійсним, видане 05 січня 2006 року відповідачем реєстраційне посвідчення № 025607 ОСОБА_2 про реєстрацію за ним на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року права приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 437,10 кв.м за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала на те, що при реєстрації права власності ОСОБА_2 на вищевказане нежитлове приміщення, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» не виконано вимоги пункту 3.1 Порядку ведення Реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року, згідно з яким, відповідач зобов`язаний був встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на один і той же об`єкт нерухомості.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2013 позовні вимоги задоволено частково.
Скасовано рішення Комунального підприємства «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 05 січня 2006 року про реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. 26 грудня 2005 року за реєстровим №7044, права власності ОСОБА_2 на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 437,10 кв.м, з першого по п`ятий поверх включно (літ.А) в частині приміщень на 4-му поверсі № № 25, 26, 27, 28, 29, 30 площею 60,1 кв.м, як одних і тих же ж приміщень, визнаних квартирою № 6 , площею 60,1 кв.м, що належить ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на те, що оскаржуване рішення суду порушує права апелянта, який не є стороною по справі, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. (а.с. 188-194 т. 2) 
За апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 зупинено провадження у справі № 2а-8890/09/2670 до розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у цивільній справі № 2-401/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Комунальне підприємство «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Національна академія наук України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та про відшкодування майнової та моральної шкоди. Зобов`язано позивача повідомити Київський апеляційний адміністративний суд про результати апеляційного розгляду справи № 2-401/11.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2026 поновлено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2013. Призначено розгляд апеляційної скарги у відкритому судовому засіданні на 29.04.2026. Запропоновано учасникам справи надати суду додаткові пояснення по справі.
Розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався задля належного повідомлення учасників справи про дату та час судового засідання, однак, у судове засідання 27.05.2026 учасники справи не з`явилися, про зміну адреси листування чи способу доставки кореспонденції суд не повідомляли.
До суду 24.10.2024 від Шевченківської окружної прокуратури міста Києва надійшов лист, в якому повідомлено, що Верховним Судом 15.05.2019 у справі № 2610/401/2012 (2-401/11) прийнято постанову, якою касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2012 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31.01.2017 в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та виключення загальної площі квартири з загальної площі нежитлового приміщення залишено без змін. (а.с. 59-63а т. 3)
11.06.2025 до суду від представника АТ «Сенс Банк» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, в якому також зазначено про те, що товариство апеляційну скаргу підтримує та просить здійснювати розгляд в подальшому за відсутності свого представника. (а.с. 71 т. 3)
28.04.2026 до суду від Шевченківської окружної прокуратури міста Києва надійшла заява, в якій повідомлено, що на даний час не вбачається підстав для представництва інтересів ОСОБА_1 у даній српаві прокуратурою. (а.с. 105 т. 3)
Судом було здійснено відповідні та достатні заходи задля належного повідомлення про розгляд апеляційної скарги, однак, сторони у судове засідання не з`явились, з огляду на що, судом визнано за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без участі учасників справи.
Перш за все, з урахуванням тривалості розгляду апеляційної скарги, слід звернути увагу на статус апелянта та необхідність його заміни правонаступником. 
З відкритих джерел судом встановлено, що 10.09.2019 Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» та єдином акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Украсоцбанк», шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.209, було затверджено передавальний акт. Згідно п.1 передавального акту від 15.10.2019, внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019. 12.08.2022 Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК».
Згідно з нормами ч. 1 ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відповідно до статуту АТ «Сенс-банк», останнє є правонаступником АТ «Альфа-банк» та АТ «Укрсоцбанк».
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне замінити апелянта ПАТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - АТ «Сенс банк».
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25 лютого 1999 року, виданим Управлінням справами Національної Академії наук України.
Право власності на зазначену квартиру зареєстроване КП «Київське бюро технічної інвентаризації» 01 березня 1999 року за реєстровим № 9114.
Згідно з договором купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року, ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 437,10 кв.м, з першого по п`ятий поверх включно (літ.А).
Зазначений договір купівлі-продажу в установленому порядку посвідчений нотаріусом, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 26 грудня 2005 року № 1948650.
Право власності ОСОБА_2 на вказаний об`єкт нерухомості зареєстроване КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», що підтверджується реєстраційним посвідченням від 05 січня 2006 року № 025607 .
Згідно з доводами позивача частина нежитлового приміщення, придбаного ОСОБА_2 частково перетинається з її квартирою, право власності на яку вона набула раніше від набуття ОСОБА_2 права власності на належне йому нежитлове приміщення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала на те, що при реєстрації права власності ОСОБА_2 на вищевказане нежитлове приміщення, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» не виконано вимоги пункту 3.1 Порядку ведення Реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року, згідно з яким, відповідач зобов`язаний був встановити відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на один і той же об`єкт нерухомості.
Представник відповідача зазначив, що у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» відсутні повноваження вносити записи до Реєстру прав на нерухоме майно, з 01 січня 2013 року, а Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві не має можливості внести записи до Реєстру, який вівся КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» на паперових носіях, оскільки ці носії їй не передавались.
Наведене зумовило на звернення до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що визнання судом частково недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 в частині приміщень на 4-му поверсі № № 25, 26, 27, 28, 29, 30 площею 60,1 кв.м, як одних і тих же приміщень, визнаних квартирою № 6 , площею 60,1 кв.м, що належить ОСОБА_1 , за висновком суду першої інстанції, є підставою для скасування рішення КП Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 05 січня 2006 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначене нежитлове приміщення в указаній частині.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки:
- відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених Законом, заборонена, тому, за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав, відповідач прийняв правомірне рішення від 05.01.2006 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежиле приміщення;
- суд не залучив до участі у справі АВТ «Укрсоцбанк», яке відповідно до умов Іпотечного договору № 04/І-245 від 07.06.2006 є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме нежилого приміщення загальною площею 437,10 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;
- станом на 17.03.2016, за кредитним договором обліковується заборгованість, яка складає 1390835,94 дол. США, тому постанова суду від 12.02.2013 у даній справі впливає та порушує права ПАТ «Укрсоцбанк», який є іпотекодержателем спірного нежитлового приміщення.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Колегія суддів звертає увагу на те, що за спірних правовідносин, між сторонами у даній справі відсутній спір про право власності та похідні від нього вимоги, позаяк, це було предметом спору в межах справи № 2610/401/2012, якій судом касаційної інстанції прийнято остаточне рішення. (а.с. 61-63 т. 3) 
Згідно з доводами позивача частина нежитлового приміщення, придбаного ОСОБА_2 частково перетинається з її квартирою, право власності на яку вона набула раніше від набуття ОСОБА_2 права власності на належне йому нежитлове приміщення.
Статтею 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон), який застосовується в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, врегульовано відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості.
За визначенням статті 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ст. 18 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.
Заява про державну реєстрацію права власності подається до органу державної реєстрації прав, на території якого перебуває нерухоме майно або більша за площею його частина.
Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об`єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права.
Статтею 19 Закону, до підстав для державної реєстрації прав на нерухоме майно, віднесено, поміж іншого, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу.
Документи, що подаються на державну реєстрацію прав повинні відповідати вимогам, встановленим статтею 20 Закону.
У державній реєстрації прав відповідно до статті 24 Закону може бути відмовлено лише в разі, якщо: заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; нерухоме майно або більша за площею його частина перебуває в іншому реєстраційному (кадастровому) окрузі; із заявою про державну реєстрацію звернулася особа, яка відповідно до цього Закону не може бути суб`єктом права власності на даний об`єкт нерухомого майна або представником такого суб`єкта; подані документи не відповідають вимогам, установленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію права власності відповідно до правочину про відчуження нерухомого майна було подано після державної реєстрації обмежень, вчинених щодо цього майна; заявлене право власності або інше речове право вже зареєстроване.
Відмова у державній реєстрації прав з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що ОСОБА_2 звернувся до КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» в установленому порядку із заявою про реєстрацію права власності на нежиле приміщення загальною площею 437,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7 т.2), до якої долучено: оригінал договору купівлі-продажу приміщення від 26 грудня 2005 року; нотаріально засвідчена копія цього договору; копія технічного паспорту; копію паспорта ОСОБА_2 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 , оформлені належним чином.
Тож, за відсутності на час звернення із заявою підстав для відмови у державній реєстрації прав, КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» прийняло правомірне рішення від 05 січня 2006 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нежиле приміщення загальною площею 437,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого внесено реєстраційний запис від 05 січня 2006 року в реєстрову книгу № 8п-307 за реєстровим №1467-п про право власності ОСОБА_2 на нежитлове приміщення (літ.А) загальною площею 437,1 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 та видано ОСОБА_2 реєстраційне посвідчення № 025607 .
Однак, слід врахувати те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27 листопада 2012 року у справі № 2610/401/2012, яке набрало законної сили 28 січня 2013 року частково задоволено позов прокурора Шевченківського району м.Києва в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: КП «Київське міське бюро технічно інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Національна академія наук Украни, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П. про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення недійсним, виключення загальної площі квартири із загальної площі нежилого приміщення, зобов`язання відновити інженерно-комунікаційні мережі та про відшкодування майнової та моральної шкоди. Так, зокрема, судом:
- визнано недійсним договір купівлі-продажу як нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та має площу 437,1 кв.м з першого по п`ятий поверх включно (літера А), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кучеренко Наталією Петрівною і зареєстрований в реєстрі за № 7044 у частині вказаних у договорі як нежилі приміщення, придбані ОСОБА_2 , приміщення на 4-му поверсі №№ 25, 26, 27, 28, 29, 30 площею 60,1 кв.м, як одні і ті ж приміщення, визнані квартирою № 6 , площею 60,1 кв.м, що належить ОСОБА_1 ;
- виключити загальну площу квартири АДРЕСА_4 із загального розміру площі приміщення площею 437,1 кв.м, яке зареєстроване за ОСОБА_2 , зобов`язати КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, в якій зареєстровано право власності ОСОБА_2 на зазначені приміщення як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв.м з першого по п`ятий поверх включно (літера А).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч. 4 ст. 78 КАС України)
Тож, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року, з урахуванням ухвал суду від 06 листопада 2015 року та від 28 грудня 2015 року про виправлення описок, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року, позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу як нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв.м з першого по п`ятий поверх включно (літера А), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кучеренко Н. П. і зареєстрований у реєстрі за № 7044 у частині вказаних у договорі як нежилі приміщення, придбані ОСОБА_2 приміщення на 4-му поверсі № № 25, 26, 27, 28, 29, 30, площею 60,1 кв. м, як одні і ті ж приміщення визнані квартирою № 6 , площею 60,1 кв. м, що належить ОСОБА_1 .
Зобов`язано КП «Київське МБТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» виключити загальну площу квартири АДРЕСА_4 із загального розміру площі приміщення, площею 437,1 кв. м, яке зареєстровано за
ОСОБА_2 та внести відповідні зміни до інвентаризаційної справи, у якій зареєстровано право власності ОСОБА_2 на зазначені приміщення, як нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та має площу 437,1 кв. м з першого по п`ятий поверх включно (літера «А»).
Зобов`язано ОСОБА_2 провести роботи по відновленню інженерно-комунікаційної мережі квартири АДРЕСА_3 , а саме:
відновити працездатний стан системи централізованого опалення правої торцевої частини будинку, для повноцінного функціонування системи опалення для забезпечення опалюванням квартири АДРЕСА_3 , шляхом усунення пошкоджень пов`язаних із демонтажем окремих складових (підводок, опалювальних приладів);
відновити систему холодного та гарячого водопостачання для забезпечення безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартири АДРЕСА_3 , шляхом усунення пошкоджень, пов`язаних із демонтажем розвідних трубопроводів холодного та гарячого водопостачання будівлі;
відновити вентиляційні канали туалету та ванної кімнати та функціонування системи каналізації, яка забезпечує безперебійний відтік стічних вод із санітарно-технічних пристроїв квартири АДРЕСА_3 , шляхом усунення пошкоджень пов`язаних із розміщенням скрученого шматка щільної тканини на рівні другого поверху правої торцевої частини будинку (нежиле приміщення № 13) у просторі вертикально прокладеного трубопроводу каналізаційного стояка, усуненню всіх засмічень в трубопроводах та пошкоджень з відновленням герметичності;
відновити працездатний стан електромережі у приміщенні квартири № 6 шляхом виконання ремонтно-відновлювальних електромонтажних робіт для забезпечення постачання електричного струму до квартири АДРЕСА_3 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
У березні 2017 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та виключення загальної площі квартири АДРЕСА_4 із загального розміру площі приміщення, площею 437,1 кв.м, яке зареєстроване за ОСОБА_2 та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.05.2019 у справі № 2610/401/2012 (провадження № 61-19193св18) касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 січня 2017 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: комунальне підприємство «Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна», Національна академія наук України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та виключення загальної площі квартири із загальної площі нежитлового приміщення, залишено без змін. Поновлено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 листопада 2012 року. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
У постанові суду касаційної інстанції було вказано також про те, що згідно із висновком комплексної судової будівельно-технічної та електротехнічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27 липня 2012 року № 4187/11-43/5111/12-46, нежилі приміщення № 25-30, площею 60,1 кв. м, що входять до складу групи нежилих приміщень за № № 11-33, власником яких є ОСОБА_2 , розташованих з першого по п`ятий поверх у торцевій частині будинку АДРЕСА_1 , загальна площа яких, згідно копії поверхових планів та експлікації внутрішніх площ, КП КМ БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 22 червня 1998 року, становить 437,1 кв. м, є одним і тим самим об`єктом нерухомості.
Тож, у контексті доводів апелянта з посиланням на Іпотечний договір з ОСОБА_2 , як на підставу для висновку про вплив оскаржуваного рішення на права та інтереси апелянта, колегія суддів зауважує, що спір в даній справі стосується саме порушення оскаржуваним рішенням відповідача прав ОСОБА_1 , як власника квартири, яка фактично наклалася на нежилі приміщення № 25-30, площею 60,1 кв.м, що входять до складу групи нежилих приміщень за № № 11-33, власником яких є ОСОБА_2 , розташованих з першого по п`ятий поверх у торцевій частині будинку АДРЕСА_1 , загальна площа яких, згідно копії поверхових планів та експлікації внутрішніх площ, КП КМ БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 22 червня 1998 року, становить 437,1 кв. м, є одним і тим самим об`єктом нерухомості. При цьому, апелянтом не було вказано на те, що саме ОСОБА_1 , яка у даному спорі захищає свої права, має правовідносини з апелянтом щодо укладення кридитного договору/наявності невиконаних договірних зобов`язань тощо, з огляду на що, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в даній справі не порушує права та інтереси апелянта та не впливає на його обов`язки. 
Колегія суддів зауважує, що іпотечні зобов`язання можуть виникнути лише на майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності. Оскільки суд визнав недійсним договір у частині приміщень площею 60,1 кв.м, право власності на цю площу у нього не виникло, відповідно, банк не набув прав іпотекодержателя на ці 60,1 кв.м. Судове рішення у даній справі не може порушити права банку на майно, яке банку не належало в іпотеці. Факт того, що квартира № 6 незаконно увійшла до складу нежитлових приміщень за ОСОБА_2 та має бути звідти за рішенням сужу виключена, є встановленим судом та не може піддаватися сумніву чи перегляду у даній справі.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано виснував, що визнання судом частково недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 в частині приміщень на 4-му поверсі №№ 25, 26, 27, 28, 29, 30 площею 60,1 кв.м, як одних і тих же приміщень, визнаних квартирою № 6 , площею 60,1 кв.м, що належить ОСОБА_1 , є підставою для скасування рішення КП Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 05 січня 2006 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначене нежитлове приміщення в указаній частині.
Відтак, вимога позивача щодо скасування рішення КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» від 05 січня 2006 року про реєстрацію на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Кучеренко Н.П. 26 грудня 2005 року за реєстровим №7044, права власності ОСОБА_2 на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 437,10 кв.м, з першого по п`ятий поверх включно (літ.А) в частині приміщень на 4-му поверсі № № 25, 26, 27, 28, 29, 30 площею 60,1 кв.м, як одних і тих же приміщень, визнаних квартирою № 6 , площею 60,1 кв.м, що належить ОСОБА_1 , є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» до 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеним до Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Отже, з 01 січня 2013 року у КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» відсутні повноваження стосовно реєстрації речових прав. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Рішення суду першої інстанції не переглядалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог, згідно норм ч. 1 ст. 308 КАС України.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.02.2013 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко 

Є.О. Сорочко