П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/21668/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Шляхтицького О.І., Вербицької Н.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 року у справі №420/21668/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу

У С Т А Н О В И В:
03 липня 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області (далі – позивач, податковий/контролюючий орган) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості:
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 279 938 грн. 91 коп.;
- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23 299 грн. 91 коп.;
- заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям на загальну суму 8120 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі узгоджених податкових зобов`язань та розрахунку податкового боргу, платник податків ОСОБА_1 має суму податкової заборгованості у загальному розмірі 311 358 грн. 82 коп. У зв`язку з відсутністю добровільної її сплати платником податків, у даному випадку наявні підстави для стягнення податкового боргу, з метою чого контролюючий орган звернувся до суду з цим позовом.
За наслідками розгляду зазначеної справи Одеським окружним адміністративним судом 31 жовтня 2025 року прийнято судове рішення, яким адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості: 
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 279 938 грн. 91 коп.;
- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23 299 грн. 91 коп.;
- заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям на загальну суму 8120 грн. 00 коп. 
Висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог вмотивований тим, що за відсутності добровільної сплати платником податку суми узгодженої податкової заборгованості наявні правові підстави для стягнення податкового боргу у судовому порядку.
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ключовим питанням у цій справі є дотримання контролюючим органом порядку звернення до суду з вимогами про стягнення податкового боргу. Разом з цим, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, які у своїй сукупності свідчать про безпідставність пред`явленого позову, оскільки ОСОБА_1 не отримував податкові повідомлення-рішення, на підставі яких визначено грошові зобов`язання зі сплати податків.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційним судом з`ясовано таке.
Відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника податкова заборгованість платника податків ОСОБА_1 перед бюджетом становить 331 358 грн. 82 коп. 
Зокрема, заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування складає 23 299 грн. 91 коп. та виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення № 48761/15-32-24-04-20 від 06.11.2024 року на загальну суму 18639 грн. 93 коп., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 4659 грн. 98 коп.;
У свою чергу, заборгованість по податку на доходи фізичних осіб, що сплачений фізичними особами за результатами річного декларування складає 279 938 грн. 91 коп. та виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення № 48759/15-32-24-04-20 від 06.11.2024 року на загальну суму 340 грн.;
- податкового повідомлення-рішення № 48760/15-32-24-04-20 від 06.11.2024 року на суму 223 679 грн. 13 коп., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 55 919 грн. 78 коп.;
При цьому, заборгованість по адміністративним штрафам та іншим санкціям на загальну суму 8120 грн. виникла на підставі:
- податкового повідомлення-рішення № 48758/15-32-24-04-20 від 06.11.2024 року на загальну суму 1020 грн.;
- податкового повідомлення-рішення № 48762/15-32-24-04-20 від 06.11.2024 року на загальну суму 7 100 грн. 
25.12.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0117712-1305-1532, та направлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . Конверт із вказаним вкладенням повернувся на адресу ГУ ДПС в Одеській області з причин «за закінченням терміну зберігання», про що складена відповідна довідка від 15.02.2025 року.
Доказів оскарження вказаної податкової вимоги форми «Ф» №0117712-1305-1532 від 25.12.2024 року матеріали справи не містять. При цьому, матеріали справи не містять доказів погашення ОСОБА_1 податкової заборгованості у розмірі 331 358 грн. 82 коп.
Враховуючи те, що вище зазначена сума боргу перед бюджетом самостійно не сплачена відповідачем, Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом про її стягнення.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Податкового кодексу України (далі - ПК України) у редакції, що були чинними на момент їх виникнення.
Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Пунктом 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України установлено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно із пункту 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Якщо згідно із нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положеннями статті 56 Податкового кодексу України установлено порядок оскарження рішень контролюючих органів.
За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, яка оскаржується, вважається неузгодженою.
За змістом пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
У свою чергу, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.
Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 57.2 якої передбачено, що у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 згаданої статті).
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Приписами пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України установлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
З аналізу наведених норм слідує, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання, у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.
Як установлено апеляційним судом, податковий борг ОСОБА_1 у розмірі 331 358 грн. 82 коп. виник внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань згідно до податкових повідомлень-рішень від 06.11.2024 року № 48758/15-32-24-04-20, № 48759/15-32-24-04-20, № 48760/15-32-24-04-20, № 48761/15-32-24-04-20, № 48758/15-32-24-04-20.
Вище зазначені податкові повідомлення-рішення, направлялось ГУ ДПС в Одеській області засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с.33)
Згідно до відомостей, які містяться на копії поштового конверту, поштове відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання».
Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.
Згідно із пунктом 70.1 статті 70 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство.
У відповідності до пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Згідно із пунктом 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відтак, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання (податковою адресою) або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З аналізу наведених норм слідує, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Як убачається з матеріалів справи та установлено апеляційним судом, згідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб – платників податків податковою адресою платника податків ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . (а.с.13)
Саме за вказаною у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків податковою адресою ОСОБА_1 контролюючим органом направлялись, зокрема податкові повідомлення-рішення від 06.11.2024 року № 48758/15-32-24-04-20, № 48759/15-32-24-04-20, № 48760/15-32-24-04-20, № 48761/15-32-24-04-20, № 48758/15-32-24-04-20.
Відтак, апеляційний суд вказує про те, що податковий орган виконав свій обов`язок щодо направлення на податкову адресу ОСОБА_1 вказаних податкових повідомлень-рішень.
При цьому, аналізуючи норми чинного законодавства України та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 ПК України, колегія суддів зазначає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, а тому вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, останній має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Так, добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
При цьому, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Касаційним адміністративним судом також вказано про те, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
З урахуванням висновків, викладених у рішеннях Верховного Суду, судова колегія уважає, що в силу положень абзацу 6 пункту 42.4 статті 42 та абзацу 2, 3 пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення, які надіслані на податкову адресу ОСОБА_1 , зазначену в Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків, вважаються врученими відповідачу у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин такого невручення.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідних належних доказів оскарження та скасування у судовому порядку прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, скаржником до суду першої та апеляційної інстанцій не надано, а матеріали справи таких відомостей не містять.
За таких обставин, податкові зобов`язання, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 06.11.2024 року № 48758/15-32-24-04-20, № 48759/15-32-24-04-20, № 48760/15-32-24-04-20, № 48761/15-32-24-04-20, № 48758/15-32-24-04-20, вважається узгодженими.
Відтак, у разі несплати платником податків протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (за відсутності факту оскарження такого акту індивідуальної дії) визначених в таких рішеннях грошових зобов`язань у податкового органу виникає право надіслати платнику податків податкову вимогу.
З метою погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0117712-1305-1532, яка направлена поштою на податкову адресу боржника - м. Одеса, вул. 3-й Хімічний, буд. 28. 
Згідно до відомостей, які містяться на копії поштового конверту, поштове відправлення повернуто на адресу податкового органу із відміткою поштового відділення Укрпошти із зазначенням причин такого невручення, а саме «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с.11-12)
За таких обставин, податкова вимога надсилалася контролюючим органом згідно до вимог Податкового кодексу України, та вважається врученою ОСОБА_1 у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про причини невручення.
Разом з тим, відповідних належних доказів на підтвердження сплати скаржником, визначеної вказаною податковою вимогою суми податкового боргу, чи її оскарження, до суду першої та апеляційної інстанцій не надано. У зв`язку з несплатою у добровільному порядку суми узгодженого грошового зобов`язанням, що підтверджується матеріалами справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підсумовуючи вище викладене, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 року у справі №420/21668/25 за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення. 

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Н.В. Вербицька