ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
іменем України
Справа № 126/264/25
Провадження № 2-др/126/2/2026
"01" червня 2026 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд Вінницької області 
в складі головуючого судді Хмель Р.В.
із секретарем Дончик О.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь заяву представника  ОСОБА_1 , адвоката Лисенко Ганни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бершадського районного суду перебуває заява представника  ОСОБА_1 адвоката Лисенко Г.О про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Заява обгрунтована тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 08.12.2025 було задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ “ПриватБанк” про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позивачем у позовній заяві на виконання ст. 134 ЦПК України було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у суді апеляційної інстанції, а також було заявлено про те, що усі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у порядок та строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Позивач надає до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу з метою їх розподілу та повідомляє наступне.
Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко» укладено Договір про надання правової допомоги від №1/28/01/25 від 28.01.2025 року.
Відповідно до п.5.1, 5.2 Договору за надання правової допомоги Об`єднання отримує від Клієнта грошові кошти (гонорар). Гонорар складається з визначеної сторонами суми за консультацію, підготовку та подання позовної заяви до суду, за участь адвоката в судових засіданнях, за підготовку документів під час розгляду справи в судах, відсоток від присудженої судом чи добровільно виплаченої у результаті мирного врегулювання спору суми.
Відповідно до п.5.3 Договору сторони домовились, що вартість надання інших Послуг розраховується виходячи з кількості витрачених Об`єднанням годин роботи, базова ставка якої становить 2000,00 грн. за одну годину роботи адвоката. Загальна вартість послуг складається з виставлених рахунків згідно умов цього договору, які оплачуються клієнтом протягом 2-х дні з виставлення рахунку на оплату.
Відповідно до п.5.4 Договору сторони домовили, що вартість підготовки позовної заяви до суду становить 20000,00 грн., які Клієнт сплачує Об`єднанню наступним чином: 10000,00 грн. у якості авансу протягом 2-х днів з дня підписання сторонами цього договору, 10000,00 грн. протягом 2-х днів з дня подання позовної заяви до суду.
Відповідно до п.5.5 Договору сторони домовились, що за участь адвоката в судовому засідання Клієнт сплачує Об`єднанню 5000,00 грн. за кожне засідання, враховуючи виїзд адвоката в суд, але невідбуття судового засідання з незалежних від нього причин. Адвокат має право приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Отже умови Договору такі: базова ставка години роботи 2000,00 грн., фіксована вартість участі адвоката у судовому засіданні 5000,00 грн., фіксована вартість підготовки та подання позовної заяви 20000,00 грн. 
10.12.2025 року між Позивачем та Об`єднанням було складено Акт здавання приймання послуг за Договором, відповідно до якого було надано наступні послуги у зв`язку із представленням інтересів Позивача у справі №126/264/25:
- підготовлено та подано до Бершадського районного суду Вінницької області позовну заяву, за якою сформовано справу №126/264/25 (фіксована ставка) – 20 000,00 грн.;
- підготовлено та подано до Бершадського районного суду Вінницької області відповідь на відзив по справі №126/264/25 (3,5 годин) – 7 000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 08.04.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 26.05.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 05.08.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 28.08.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 29.10.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.;
- участь представника у судовому засіданні 27.11.2025 року по справі №126/264/25 - 5000,00 грн.
Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наступним:
- платіжною інструкцією №2.87826627.1 від 28.01.2025 року на суму 10000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №1.89692325.1 від 03.02.2025 року на суму 10000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №2.99059353.1 від 26.02.2025 року на суму 7000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №2.115278495.1 від 08.04.2025 року на суму 5000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №1.152027827.1 від 27.05.2025 року на суму 5000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №2.247531485.1 від 05.08.2025 року на суму 5000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №2.282771857.1 від 28.08.2025 року на суму 5000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №1.377246663.1 від 29.10.2025 року на суму 5000,00 грн.;
- платіжною інструкцією №1.420635151.1 від 27.11.2025 року на суму 5000,00 грн.
Загальний розмір витрат, які понесла позивач, у зв`язку із розглядом справи №126/264/25 становить 57000,00 грн.
Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу повністю відповідає критеріям співмірності, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України.
Насамперед, справа мала підвищену складність, що обумовлено характером трудового спору про оскарження незаконного звільнення, необхідністю дослідження обставин кадрових процедур, аналізу локальних актів роботодавця, підготовки процесуальних документів, а також участю в численних судових засіданнях. Виконані адвокатом роботи включали підготовку позовної заяви, відповіді на відзив, аналіз доказів та представництво в суді, що свідчить про значний обсяг наданих послуг.
Час, витрачений адвокатом на роботу у справі, підтверджено актом виконаних послуг та деталізованими платіжними інструкціями. Загальна кількість годин, вартість підготовки процесуальних документів та фіксовані ставки за участь у судових засіданнях відповідають погодженим умовам Договору та характеру виконаних дій.
Крім того, справа має істотне значення для позивача, оскільки судом було поновлено її трудові права, скасовано незаконне звільнення та стягнуто 344309,13 грн. середнього заробітку. Результат справи безпосередньо вплинув на її трудову, ділову репутацію та фінансовий стан. З огляду на ціну позову та значущість результату, витрати у сумі 57000,00 грн. є пропорційними та співмірними.
Окремо представник позивача звертає увагу на неможливість застосування принципу пропорційності відносно задоволених позовних вимог з огляду на те, що серед задоволених позовних вимог міститься немайнова вимога, що виключає можливість грошового вираження ціни позову.
Схожа правова позиція відносно неможливості визначення ціни позову за умови наявності позовної вимоги майнового характеру міститься в Постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року по справі №554/5630/19.
Тому просить ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
Представник АТ КБ "ПриватБанк" Мужевська Є.Л. подала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якій стверджує, АТ КБ «ПриватБанк» не погоджується із заявленими вимогами про стягнення судових витрат з огляду на їх необґрунтованість.
Представник відповідача, вказує, що заявлені вимоги про стягнення судових витрат не відповідають критеріям неминучості та обґрунтованості, а зазначені в акті прийняття правових послуг від 07.07.2025 послуги свідчать про штучне завищення суми витрат на правову допомогу, з наступних підстав: 
1) справа виникла з трудових правовідносин, отже відноситься до категорії трудових спорів, які визначаються згідно з цивільним процесуальним законодавством як справи незначної складності зі сталою судовою практикою, тому складання документів у цій справі не потребувало від адвоката значних витрат часу на надання правничої допомоги, зумовлених пошуком судової практики, аналізом специфічної нормативно-правової бази тощо; 
2) позовна заява ґрунтується на положеннях лише двох нормативно-правових актів - Кодексу законів про працю України та Цивільного процесуального кодексу, отже, складання позовної заяви не потребувало від адвоката вивчення додаткових джерел права, аналізу спеціальних правових норм або внесених змін до нормативно-правових актів; 
3) судові засідання, призначені на 08.04.2025, 26.05.2025, тривали протягом незначного періоду часу, тому вказана в акті вартість є безпідставно завищеною з огляду на фактично витрачений адвокатом час. Так, судове засідання 08.04.2025 тривало з 11:23:13 по 11:45:22, тобто 22 хвилини, судове засідання 26.05.2025 тривало з 13:31:08 по 13:49:27, тобто 18 хвилин, отже, не потребували від адвоката значної витрати часу. 
У судове засідання, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Адвоката Лисенко Г.О. надіслала на адресу суду суду заяву, в якій просила провести судове засідання у її відсутність.
У ч. 4 ст. 270 ЦПК України зазначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а відтак суд розглядає питання про ухвалення додаткового рішення у справі у відсутність сторін.
Розглянувши заяву адвоката Лисенко Г.О. суд дійшов висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За вимогами ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Тобто, цивільним процесуальним законом чітко встановлені строки подання як попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, так і строку подачі стороною доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи - протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 січня 2019 року у справі №927/26/18 та від 22 березня 2018 року у справі 910/9111/17.
Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначає, що вимога ч. 8 ст.141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. В такому випадку зазначення у позовній заяві вимоги про стягнення судових витрат з відповідача може вважатися дотриманням вимог ч. 7 ст. 139 КАС України. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.
Так, з матеріалів справи вбачається, що справа розглянута 22.04.2026 року.
До закінчення судових дебатів представником позивача була зроблена заява щодо подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, після ухвалення рішення суду та 27.04.2026 року була подана заява про ухвалення додаткового рішення з наданням відповідних доказів, тобто в межах встановленого строку.
Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги, це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Стаття 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19, від 12 травня 2021 року у справі №873/79/20).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, пункту 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Жодним чином не заперечуючи права позивача отримати всі види професійної правничої допомоги, а так само не заперечуючи кваліфікацію адвоката, який надав якісні послуги відповідно до замовлення, суд на засадах пропорційності, враховуючи наведене вище та відповідно критеріїв статті 143 ЦПК України, зокрема, співмірності і розумності, оцінює понесені позивачем витрати з точки зору мінімально необхідного їх розміру, що підлягає віднесенню на сторону відповідача з покладенням на останнього обов`язку відшкодувати такі витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.
У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.
З матеріалів справи вбачається, що 28.01.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Лисенко Г.О. укладено Договір про надання правової допомоги №№1/28/01/25.
На підтвердження витрат на правничу допомогу адвокатом разом із заявою було надано:
- ордер серії АА №1537632 від 31.01.2025 на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , адвокатом Лисенко Г.О. у Бершадському районному суді Вінницької області;
- договір про надання правової допомоги №1/28/01/25 від 28 січня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Адвокатська сім`я Лисенко», у пунктах 5.3 та 5.5. якого сторони погодили, що вартість надання послуг розраховується, виходячи з кількості витрачених об`єднанням годин роботи, базова ставка якої становить 2 000 гривень; за участь адвоката в судовому засіданні клієнт сплачує об`єднанню 5 000 гривень за кожне засідання; у п.5.4 сторони домовили, що вартість підготовки позовної заяви до суду становить 20000 грн., які клієнт сплачує об`єднанню наступним чином:10 000,00 грн. у якості авансу протягом 2-х днів з дня підписання Сторонами цього договору, 10000,00 грн. протягом 2-х днів з дня подання позовної заяви до суду;
- акт здавання-приймання послуг від 09 квітня 2026 року за договором про надання правової допомоги №1/28/01/25 від 28 січня 2025 року, відповідно до якого об`єднання виконало свої зобов`язання за договором за період з 28.01.2025 року по 10.12.2025 року на загальну суму 57000 гривень:28.01.2025-31.01.2025 підготовка та подача до Бершадського районного суду Вінницької області позовної заяви, фіксована ставка 20000 грн; 25.02.2025 підготовка та подача до Бершадського районного суду Вінницької області відповіді на відзив, 3,5 год., 7000,00 грн., 08.04.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5 000 гривень; 26.05.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5000 грн; 05.08.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5 000 гривень; 28.08.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5 000 гривень; 29.10.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5 000 гривень; 27.11.2025 року участь представника у судовому засіданні, вартість 5 000 гривень;
- платіжні інструкції від 28.01.2025 року, від 03.02.2025 року, від 26.02.2025 року, від 08.04.2025 року, від 27.05.2025 року, від 05.08.2025 року, від 28.08.2025 року, від 29.10.2025 року та від 27.11.2025 року про сплату ОСОБА_1 на рахунок адвокатського об`єднання коштів за надання правової допомоги у загальному розмірі 57000 грн.
Разом з тим, враховуючи конкретні обставини даної справи, її складність, наданий адвокатом обсяг послуг, витрачений нею час на надання таких послуг та участі в судових засіданнях, обґрунтування розміру цих витрат, беручи до уваги принцип співмірності судових витрат та ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер, суд вважає, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності та розумності, а заявлений їх розмір є завищеним щодо іншої сторони, та приймаючи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та в цій частині вимог підлягають частковому задоволенню в розмірі 20000,00 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.
Керуючись ст. 137, 141, 270, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника  ОСОБА_1 , адвоката Лисенко Ганни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення, у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі № 126/264/25 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким:
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 20000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. В. Хмель