Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/361/26
Провадження №2/338/575/26
18 травня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді Битківського Л.М.,
секретаря Микитюк А.П.,
з участю представника позивачки ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 миколайовича ОСОБА_4 про стягнення аліментів, - 
встановив:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2020 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_6 . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2025 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню доньку залишено проживати з матір`ю. Фактично шлюбні стосунки припинились у лютому 2022 року, коли відповідач прийняв рішення виїхати за межі України до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії і з того часу жив окремо від сім`ї. Після виїзду закордон, відповідач усунувся від обов`язку брати участь у вихованні та утриманні дитини. Позивачка змушена самостійно утримувати дитину та забезпечувати її усім необхідним. Відповідач матеріально їй не допомагає попри те, що перебуває у Великобританії на легальних умовах, має дозвіл на працю та працевлаштований, має стабільний офіційний дохід, який еквівалентний близько 100000 грн. щомісячно. Тому просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 20000 гривень щомісячно. 
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Андрійків Х.І. заявлений позов підтримала з викладених підстав. Додатково пояснила, що відповідач виїхав за межі України у перші дні запровадження воєнного стану в Україні, скориставшись гуманітарними програмами для громадян України, що були запропоновані країнами Європи. Перебравшись до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, він влаштував свій побут, отримав офіційну роботу, але відмовився матеріально підтримувати дочку, яка залишилась з матір`ю. На даний час позивачка самостійно утримує доньку. Попри те, що дитина ще у малолітньому віці і потребує постійної уваги матері, позивачка змушена залишати дитину у своїх батьків і періодично виїжджати на заробітки закордон. Такі заробітки є нестабільними. Натомість відповідач тривалий час перебуває за межами України, адаптувався до життя закордоном, працює та отримує достатній і стабільний дохід. Від спільних знайомих позивачці відомо, що заробіток відповідача складає близько 3000 фунтів стерлінгів на місяць. Тому він має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у запропонованому розмірі, це не буде обтяжливим обов`язком для відповідача. Також вважає, що розмір аліментів, який заявлений позивачкою не є завищеним чи надмірним, оскільки усю подальшу турботу за дитину та забезпечення її життєвих потреб відповідач переклав на позивачку. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, а також у спосіб, який забезпечив можливість довести до відома відповідача те, що справа, яка стосується його інтересів розглядається Богородчанським районним судом. Однак відповідач, задекларувавши намір взяти участь у судовому засіданні дистанційно, жодних кроків до реалізації своїх прав не доклав. За таких обставин суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 
Судом встановлено, що відповідач є батьком народженої у шлюбі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає з позивачкою та перебуває під її опікою та на її утримані. Сімейне життя не склалося і сторони розірвали шлюб у 2025 році. Відповідач з 2022 року перебуває за межами України, на даний час у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка самостійно не спроможна забезпечити належне матеріальне утримання дочки. 
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. На обох батьках лежить однакова відповідальність за виховання і розвиток дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків.
З пояснень представника позивачки встановлено, що відповідач протягом останніх років усунувся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дочки, що стало підставою звернення до суду.
Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Суд встановив, що відповідач живе закордоном, дійсний рівень його доходів при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі, як про це просить позивачка. 
Даючи оцінку доводам сторони щодо розміру аліментів, які слід стягувати, суд констатує, що розсудливі та безсторонні міркування дають підстави прийти до висновку, що рівень заробітку відповідача, який тривалий час перебуває закордоном та не повертається в Україну, є достатнім не лише для забезпечення базових потреб самого відповідача, але і для можливості надавати матеріальну допомогу дитині, яка народжена у шлюбі з позивачкою. Відповідач не подав суду жодного доказу на підтвердження свого майнового стану, а також на підтвердження факту належного виконання ним свого батьківського обов`язку по утриманню дитини. 
При вирішенні питання про стягнення аліментів з відповідача, суд враховує, що він не тільки усунувся від обов`язку матеріального утримання дочки, але і не бере жодної іншої участі у житті дитини, не зайнятий щоденним піклування, не забезпечує умови проживання, побуту, навчання, не готує їжу, не доглядає дитину у випадку хвороби, не забезпечує інші життєві потреби. 
Враховуючи встановлені обставини, а також вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, виходячи з наведених позивачкою доводів, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків, дитини, відсутність у платника аліментів інших утриманців, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини можуть бути визначені у розмірі еквівалентному 300 фунтів стерлінгів щомісячно. Такий розмір аліментів буде посильним для відповідача, оскільки з огляду на загальнодоступні інформаційні ресурси з 1 квітня 2026 року мінімальна зарплата в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії встановлена на рівні 12,71 фунтів стерлінгів на годину (www.gov.uk/national-minimum-wage-rates), що дає змогу, навіть в умовах не повної зайнятості сплачувати аліментів у розмірі, який визначений судом.
Судові витрати по справі слід покластина відповідача з урахуваням положень ст.141 ЦПК України 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
ухвалив :
Позов задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 18000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. 
Стягнення аліментів розпочати з 11 березня 2026 року, з часу фактичного звернення позивачки до суду.
Стягнути з ОСОБА_3 1321,20 грн. судового збору на користь держави та 12600 грн. на користь ОСОБА_2 понесених витрат на оплату правової допомоги адвоката. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду ляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя