ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

14 травня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/548/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Філіппова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної Адміністрації) м. Київ в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Юр`євої Олександри Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Філіппова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Департамента з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної Адміністрації) м. Київ в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Юр`євої Олександри Олександрівни (далі відповідач), в якому позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Юр`євої Олександри Олександрівни від 18.02.2026 № 83368607;
-зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м.Київ Юр`єву Олександру Олександрівну здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , є власницею двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 31.07.1999, посвідченим приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Чумачовою Г.О.
У зв`язку з відсутністю відомостей про нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав, 30.12.2025 позивач звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м.Київ щодо проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Юр`євою Олександрою Олександрівною від 18.02.2026 № 83368607 позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно з підстав того, що усі архіви БТІ м. Луганськ залишилися на тимчасово окупованій території.
Відповідно відмови державного реєстратора також вказується про те, що до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у м. Луганськ та зберігання інвентаризаційних справ здійснювалось Міським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». Місто Луганськ є тимчасово окупованим, а на підконтрольній частині України БТІ не відновило своєї діяльності, та всі архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території.
Зазначене рішення перешкоджає позивачу реалізувати свої права, у тому числі й щодо подання документів, пов`язаних з компенсацією за пошкоджене майно через застосунок Дія, внаслідок чого ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Вважає, що вказане вище рішення є протиправним та підлягає скасуванню, тому адвокат в інтересах позивача звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач через підсистему «Електронний суд» надав відзив, в якому зазначив, що 30.12.2025 до Департаменту надійшла заява № 70847317 ОСОБА_1 щодо реєстрації права власності на закінчений будівельний об`єкт, квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час розгляду заяви було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня. Враховуючи вищевикладене, держреєстратором Департаменту направлено запит до уповноваженого органу, а саме Луганської обласної державної адміністрації.
Так 05.01.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 від 30.12.2025 за № 70847317 державним реєстратором Департаменту було залишено без руху до отримання відповіді на запит. Отримана відповідь з Луганської обласної державної адміністрації на запит державного реєстратора, містить наступну інформацію: «Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До 01.01.2013 державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у місті Луганськ та зберігання інвентаризаційних справ здійснювалось Міським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 07 квітня 2014 року населені пункти Луганської міської територіальної громади Луганського району Луганської області, у тому числі місто Луганськ, є тимчасово окупованими. Міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» не відновило своєї діяльності на підконтрольній органам державної влади України території, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. Таким чином надати відомості щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час неможливо».
У зв`язку з вищевикладеним, та з неотриманням від уповноваженого органу інформації передбаченої п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952 (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, державним реєстратором Департаменту прийнято рішення № 83368607 від 18.01.2026 про відмову в проведенні реєстраційних дій на підставі ч. 8 ст. 18 Закону № 1952 - державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 – подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження та п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952 після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху. 
Отже, у даному випадку державним реєстратор Департаменту Юр`євою О.О. прийнято законне рішення про відмову у проведенні державної реєстрації прав, адже діяла у відповідності до ст. 10, 18, 24 Закону № 1952, із дотриманням усіх процесуальних норм.
На підставі вищезазначеного, відповідач зазначив, що оскаржуване рішення не може бути визнане протиправним, адже відсутня будь-яка ознака його незаконності, у позові відсутнє посилання на конкретну норму законодавства, порушену держреєстратором при його прийнятті.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1), який в подальшому був неодноразово продовжений та Указом Президента України від 27 квітня 2026 року №342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Луганського окружного адміністративного суду з 02.05.2022, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, судом розглянуті матеріали електронної справи.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.07.1999 АВВ № 683098, зареєстрованого в реєстрі за № 1107, посвідченого 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Чумачовою Г.О., ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_3 (чотири - а), яка складає з: 1 - коридор пл. 8,8кв.м., 2 - ванна, пл. 2,7 кв.м, 3 – туалет, пл. 1,3 кв.м., 4 - кухня, пл. 8,9 кв.м., 5 - кімната пл. 17,2 кв.м., 6 - кімната, пл. 11,6 кв.м., 7 - комора, 0,6 кв.м., І- лоджія, пр.пл. 1,7 кв.м. житловою площею 28,8 кв.м., загальною площею 52,8кв.м.
30.12.2025 позивач звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м.Київ щодо проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.
Під час розгляду заяви відповідачем було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня. 
05.01.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 від 30.12.2025 за № 70847317 державним реєстратором Департаменту було залишено без руху до отримання відповіді на запит.
Державним реєстратором направлено запит від 05.01.2026 №70847317 до Луганської обласної державної адміністрації, в якому просив надати інформацію стосовно реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Луганською обласною державною адміністрацією надано відповідь № 5/01.01-22-115 від 08.01.2026, в якій вказано, що до 01.01.2013 державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у місті Луганськ та зберігання інвентаризаційних справ здійснювалось Міським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 07 квітня 2014 року населені пункти Луганської міської територіальної громади Луганського району Луганської області, у тому числі місто Луганськ, є тимчасово окупованими. Міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» не відновило своєї діяльності на підконтрольній органам державної влади України території, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. Таким чином надати відомості щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час неможливо.
Рішенням державного реєстратора від 18 лютого 2026 року № 83368607 «Про відмову в проведенні реєстраційних дій», розглянувши заяву від 30.12.2025 за реєстраційним номером 70847317 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, а саме: згідно пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі-Закон) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 10 Закону - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. 

Пунктом 8 частини першої статті 24 Закону визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є, якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху/про зупинення розгляду заяви. 
Абзацом третім пункту 14 Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, визначено, що у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог або неотримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, протягом 30 робочих днів державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
Не погоджуючись з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Юр`євої Олександри Олександрівни від 18.02.2026 № 83368607, позивач звернулась до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі – Порядок № 1127).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.
Частиною третьою статті 3 Закону № 1952-ІV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;
відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;
відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;
наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;
наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;
Пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV передбачено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Частиною першою статті 18 Закону № 1952-ІV визначено порядок державної реєстрації прав.
Згідно з частиною другою статті 18 Закону № 1952-IV перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (частина восьма статті 18 Закону № 1952-IV).
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1952-IV підставами для відмови в державній реєстрації є:
1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;
2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;
3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;
4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;
5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;
6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом;
6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав;
7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;
8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху;
9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;
10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;
11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;
12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;
13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію, оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці);
14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості;
16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва;
17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва;
18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю";
19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі:
державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва;
первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості;
державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням;
20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону;
21) відсутність дозволу кредитора за аграрною нотою на проведення державної реєстрації прав у результаті відчуження боржником за відповідною аграрною нотою належної земельної ділянки (крім звернення стягнення на предмет іпотеки), права оренди, права емфітевзису або права суперфіцію, укладення договору суборенди, розірвання договору оренди, емфітевзису або суперфіцію, внесення змін до такого договору або відмову від нього - у разі якщо земельна ділянка зазначена в Реєстрі аграрних нот як місце вирощування заставленої майбутньої сільськогосподарської продукції.
Так, частиною другою статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
У пункті 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Як вже було встановлено судом раніше, у зв`язку з відсутністю відомостей у Державному реєстрі речових прав щодо державної реєстрації права на нерухоме майно, позивач 31.12.2025 звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо проведення державної реєстрації права на нерухоме майно (квартиру) на підставі наявного у неї правовстановлюючого документа. До вказаної заяви було додано договір купівлі-продажу квартири від 31.07.1999 АВВ № 683098, зареєстрованого в реєстрі за № 1107.
Заяву зареєстровано за № 70847317, Розгляд заяви у термін: 5 робочих днів дата, час розгляду: 30.12.2025, 15:03:56.
Під час розгляду заяви відповідачем було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , у Реєстрі прав власності на нерухоме майно - відсутня. 
05.01.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 від 30.12.2025 за № 70847317 державним реєстратором Департаменту було залишено без руху до отримання відповіді на запит.
На запит Луганською обласною державною адміністрацією надано відповідь № 5/01.01-22-115 від 08.01.2026, в якій вказано, що до 01.01.2013 державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані у місті Луганськ та зберігання інвентаризаційних справ здійснювалось Міським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації». 
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» з 07 квітня 2014 року населені пункти Луганської міської територіальної громади Луганського району Луганської області, у тому числі місто Луганськ, є тимчасово окупованими. 
Міське комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» не відновило своєї діяльності на підконтрольній органам державної влади України території, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. 
Таким чином надати відомості щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час неможливо.
Як вже зазначав суд раніше пунктом 8 частини першої статті 24 Закону № 1952-IV визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є, якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху /про зупинення розгляду заяви. 
Абзацом третім пункту 14 Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, визначено, що у разі невиконання, заявником зазначених у рішенні вимог або не отримання на запит документів та/або інформації, необхідних для державної реєстрації прав, протягом 30 робочих днів державний реєстратор приймає рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.
З огляду на вказане та за результатами розгляду заяви позивача, разом із поданими документами, державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою.
При цьому під час розгляду справи не встановлено доводів позивача стосовно протиправності рішення відповідача про відмову у проведенні реєстраційних дій, а також не вказано на обставини, які б спростовували висновок відповідача.
Суд зазначає, що позивачем з метою підтвердження власної правової позиції було подано до суду ті документи, які було подано і до відповідача, тобто фактично останні не є підставою для проведення реєстраційної дії.
Крім того, суд наголошує, що проведення реєстраційної дії є результатом дотримання відповідного порядку та здійснення певних дій, що визначені нормами діючого законодавства, а відтак зобов`язання у такому випадку відповідача провести реєстраційні дії нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично є порушенням вказаного законодавчо визначеного порядку та втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).
Суд звертає увагу позивача на існування обставини, за якої з однієї сторони Закон № 1952-IV декларує, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або ж на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3), а з іншого – покладає на державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язок запитувати від БТІ інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником (стаття 10 Закону № 1952-IV).
Аналізуючи у сукупності вказані вище норми матеріального права разом із встановленими фактичними обставинами справи, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для задоволення вимог позивача немає.
Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі “Проніна проти України” зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення “Бендерський проти України”, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.
З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність свого рішення, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат.
При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити, що до внесення відповідних змін на законодавчому рівні у Закон № 1952-IV, позивач не позбавлена права звернутися в порядку цивільного судочинства із позовом про визнання права власності за нею на квартиру. У свою чергу рішення суду про визнання права власності стане підставою для проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову адвоката Філіппова Олександра Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної Адміністрації) м. Київ в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Юр`євої Олександри Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Н.М. Басова