Справа № 544/968/26
пров. № 2/544/738/2026
Номер рядка звіту 38

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2026 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Ощинської Ю.О.,
за участю секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

у с т а н о в и в:

07 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 . про стягнення заборгованості. Заява обґрунтована тим, що 06.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики №42/35116017, відповідно до умов якого сума позики за договором становить 5000,00 грн., строк 7 днів, плата за Договором (у фіксованому розмірі 700,00 грн) і проценти за договором у розмірі 2,00% від суми позики (залишку суми позики) на день (п.5.6. договору), також договором передбачена можливість Позикодавця нараховувати пеню у розмірі 2 % від суми позики (залишку суми позики) за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Таким чином позичальником було отримано кредит в загальній сумі 5000,00 грн. Відповідач оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, у наслідок чого утворилася заборгованість у сумі 39986,00 грн. 28.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу №01.02- 91/23, відповідно до розділу 2 якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_2 перед Первісним Кредитором за договором №42/35116017 від 06.04.2018. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за даним договором становить 39986,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.
01 травня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив, у якому остання зазначила, що заявлені позивачем вимоги визнає частково заперечує проти стягнення заборгованості за пенею у розмірі 34986, 00 грн. Відповідач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але, переважно, перебуває і проживаю у м. Києві, де працює на різних роботах і виховує дітей самостійно без чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку, ОСОБА_3 від спільного проживання з громадянином ОСОБА_4 . 3 23 квітня 2019 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , внаслідок чого змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина, ОСОБА_7 . Заочним рішення Пирятинського районного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 544/1662/21 шлюб було розірвано. Таким чином, в період з 2017 по 2021 рік вона постійно перебувала у декретних відпустках по догляду за новонародженими дітьми та у стані вагітності і наступних пологів. Родина проживала у м. Київ у орендованому житлі. Чоловік працював і був головним годувальником. У 2018 році відповідач також перебувала у декреті. Матеріальний стан родини був важким. Чоловікові затримували заробітну плату. За таких обставин, ними сімейно було прийнято рішення про запозичення коштів для придбання товарів і послуг для забезпечення родини та новонародженої дитини шляхом укладення договору на отримання споживчого кредиту. На її ім`я було оформлено даний Договір позики № 42/35116017 від 06.04.2018 на суму 5000 грн.00 коп. з Первісним кредитором, зі строком повернення через 7 днів до 12.04.2018. При цьому, ними було здійснено платежі, відповідно до умов Договору на суму 1514 грн. 00 коп., з яких: 700 грн. 00 коп. —плата за позику (оплачено 13.04.2018 р.); 100 грн. 00 коп. + 700 грн.00 коп = 800 грн.00 коп. - заборгованість за пенею (оплачено 13.04.2018 р. та 20.04.2018 відповідно); 14 грн.00 коп. — заборгованість за процентами (оплачено 13.04.2018), що підтверджується розрахунком позивача, доданим до позову. Платежі здійснював чоловік, він же і контролював графік погашення кредитної заборгованості, поки ОСОБА_8 народжувала та доглядала діте, тому вона була впевнена, що даний споживчий кредит погашений. Претензій від Первісного кредитора та від Нового кредитора до неї не надходило. У подальшому чоловік почав зловживати спиртними напоями, у нього з`явилися психічні розлади, які проявлялися на тлі отриманої ним контузії під час служби в ЗСУ та участі в АТО на Донбасі, що, з рештою, призвело до розірвання шлюбу. Вона залишилася сама з двома малолітніми дітьми. З 2019 року розпочалася епідемія короновірусу COVID-19. А з лютого 2022 року розпочалося повномасштабне військове вторгнення Росії, що потягнуло оголошення Військового стану, який продовжується і даний час. За таких обставин та за відсутності інформації від кредиторів, їй не було відомо про наявність такої заборгованості за даним Договором позики. Остання вважала, що колишній чоловік здійснив його повне погашення. Про існування простроченої кредитної заборгованості їй стало відомо 16 квітня 2026 року при отриманні ухвали суду про відкриття цивільного провадження. Відповідач не знімає з себе відповідальності за подальше виконання зобов`язання з погашення кредитної заборгованості, але, одночасно, просить суд взяти до уваги наведені важкі обставини, за яких відбулося прострочення кредитної заборгованості при ухваленні рішення у справі. Факт отримання нею споживчого кредиту за Договором Позики № 42/35116017 від 06.04.2018 на суму 5000 грн. 00 коп. у первісного кредитора не заперечує. Проте вважає, що сума нарахованої заборгованості за пенею не може бути більшою за половину суми отриманих нею коштів (5000 грн.00 коп.) за тілом кредиту (позики), а саме: не може бути більшою зо 2500 грн. 00 кон. За таких обставин на її думку, загальна сума стягнення має складати 7500 грн. 00 коп., яких: 5000,00 грн.- заборгованість за основним боргом; 2500,00 грн. заборгованість за пенею. Просить позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення з неї кредитної заборгованості за Договором № 42/35116017 від 06.04.2018 задовольнити тільки в частині заборгованості за основним боргом у розмірі 5000 гривень 00 коп., у задоволенні вимог щодо заборгованості за пенею у розмірі 34986 гривень 00 коп. просить відмовити.
Ухвалою від 13 квітня 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає частково з підстав зазаначених у відзиві. 
Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно повідомлення відділу державної реєстрації виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 2904/02-33 від 10.04.2026 ОСОБА_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.04.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та ОСОБА_2 укладено Договір Позики №42/35116017, відповідно до умов якого сума позики за договором становить 5000,00 грн., строк 7 днів, плата за Договором (у фіксованому розмірі 700,00 грн) і проценти за Договором у розмірі 2,00% від суми позики (залишку Суми Позики) на день (п.5.6. Договору), також Договором передбачена можливість Позикодавця нараховувати пеню у розмірі 2 % від Суми Позики (залишку Суми Позики) за кожен день прострочення виконання зобов`язання. 
Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, поточні щомісячні платежі не сплачувала, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
28.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір Факторингу №01.02- 91/23.
Відповідно до розділу 2 якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору Факторингу у порядку та у строки встановлені цим Договором Факторингу. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_2 перед Первісним Кредитором за договором №42/35116017 від 06.04.2018. 
Оскільки Реєстр Боржників до Договору Факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного надаємо копію власне Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Реєстру Боржників до договору факторингу (зазначаючи про наявність оригіналу відповідного Реєстру Боржників у Позивача) і копію Витягу з Реєстру Боржників, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_2 за Договором № 42/35116017.
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №42/35116017 від 06.04.2018 становить 39986,00 грн. з яких: заборгованість за основним боргом - 5000,00 грн., заборгованість за платою - 0,00 грн., заборгованість за пенею - 34986,00, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. 
Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Таким чином, за результатами дослідження та оцінки доказів у справі, суд вважає, що позивач отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки у грошовому зобов`язанні, зазначені за кредитним договором Договір Позики №42/35116017 від 06.04.2018.
У своєму відзиві відповідач послалася на норми Законів якими були внесення зміни станом на 2020 рік, що не може бути взято судом для іх застосування, оскільки заборгованість за пенею була нарахована, відповідно до розрахунку, у період з 06.04.2018 по 05.04.2019. 
Разом з тим, станом на квітень 2019 року діяла норма ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» від 15.11.2016, відповідно до якого було зазначено, що споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Так, як було встановлнео судом, відповідач ОСОБА_5 (Куц) відповідно до Договору позики взяла у борг кошти у сумі 5000 грн, від так, враховуючи норми ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, до стягнення підлягає заборгованість за пенею у розмірі 2500 грн.
Таким чином заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено на 19% таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 505 грн. 86 коп.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 516, 517, 526, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Договором №42/35116017 від 06.04.2018 у розмірі 7500 (сім тисяч пятсот) гривень 00 копiйок, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень заборгованість за основним боргом, 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень заборгованість за пенею.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» судовий збір у розмірі 505 (п`ятсот п`ять) гривень 86 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавської апеляційного суду в 30-ти денний строк з дня його підписання.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», адреса місця знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ЄДРПОУ 37616221. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Суддя Ю.О.Ощинська