ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р.	 	Справа № 916/250/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу,
за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, площа Митна, буд. 1; код ЄДРПОУ 38727770),
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" (65026 м. Одеса, площа Митна, буд. 1; код ЄДРПОУ 41343198),
про стягнення 298881,40 грн.
Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обставини справи.
Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" про стягнення суми неустойки у розмірі 298881,40 грн. Судові витрати по сплаті судового збору просить суд стягнути з відповідача.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 справу № 916/250/26 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою від 02.02.2026 суд прийняв позовну заяву Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) до розгляду та відкрив провадження у справі № 916/250/26. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 16 днів з дня отримання даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. 
20 квітня 2026 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" надійшли письмові пояснення (Вх. № 13508/26 від 20.04.2026), які судом залишені без розгляду, оскільки ці пояснення фактично є заявою по суті справи - відзивом на позовну заяву, строк на подання якого відповідачем пропущений. 
Суд зазначає, що статтею 113 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.02.2026 одночасно із відкриттям провадження у справі № 916/250/26, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 16 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала суду від 02.02.2026 отримана Товариством з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" 02.02.2026 о 17:27 год., що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу (т.1, а.с. 42).
Абзац другий частини шостої статті 242 ГПК України передбачає, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, ухвала від 02.02.2026 вважається врученою Товариству з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" 03.02.2026.
Отже, строк на подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" відзиву на позовну заяву починає відраховуватись з 03.02.2026 та спливає 19.02.2026.
Проте письмові пояснення (відзив на позов) відповідачем подано до суду 20.04.2026.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Таким чином, процедура поновлення процесуального строку встановлена для строків, встановлених законом. Для строків, встановлених судом передбачена процедура продовження таких строків, яка має реалізовуватися заінтересованою стороною до його спливу.
Відповідач із заявою про продовження процесуальних строків до їх спливу, до суду не звертався.
Таким чином, з приписів наведених норм слідує, що право на подання відзиву може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
Тобто обмеження, пов`язані із встановленням строків на подання відзиву спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання розумних строків розгляду справи, що є цілком виправданим, адже за своїм змістом такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду.
З урахуванням викладеного, письмові пояснення (відзив на позов) (Вх. № 13508/26 від 20.04.2026) залишено судом без розгляду.
22 квітня 2026 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" надійшли додаткові пояснення у справі (Вх. № 13987/26 від 22.04.2026), які судом залишені без розгляду, оскільки ці пояснення також фактично є заявою по суті справи - відзивом на позовну заяву, строк на подання якого відповідачем пропущений. 
28 квітня 2026 року до суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) надійшли письмові пояснення (Вх. № 14722/26 від 28.04.2026), які судом залишені без процесуальної уваги, оскільки вони стосуються документів (пояснень відповідача від 20.04.2026 та від 22.04.2026), які вибули із розгляду.
04 травня 2026 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" надійшли додаткові пояснення (Вх. № 15215/26 від 04.05.2026), які судом залишені без процесуальної уваги, оскільки вони стосуються документів (пояснень позивача від 28.04.2026), які вибули із розгляду.
28 травня 2026 року до суду від Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) надійшли письмові пояснення (Вх. № 18490/26 від 28.05.2026), які судом залишені без процесуальної уваги, оскільки вони стосуються документів (пояснень відповідача від 04.05.2026), які вибули із розгляду.
Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 15 червня 2018 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (надалі – позивач або Орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" (надалі – відповідач або Орендар) був укладений Договір оренди державного рухомого майна що належить до державної власності № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018 (надалі – Договір).
Відповідно до умов п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування державне рухоме майно, що обліковується на балансі Орендодавця, а саме понтон П-69 (інв. № 0361069), понтон П-71 (інв. № 061071), понтон П-73 (інв. № 061073), понтон П-75 (інв. № 061075), понтон П-77 (інв. № 601077) та апарель (інв. № 061125) (далі – Майно).
Відповідно до умов п. 1.2. Договору загальна ринкова вартість майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 27 квітня 2018 року та становить 3277366,00 гривень без урахування ПДВ. 
Відповідно до умов п. 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та Акту приймання-передачі вказаного Майна.
Відповідно до умов п. 2.4. Договору у разі розірвання Договору Майно повертається Орендодавцю. Майно вважається повернутим Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акта приймання-передачі про повернення майна. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі (повернення) Майна покладається на Орендодавця. 
Відповідно до умов 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995р. зі змінами та доповненнями. Орендна плата за базовий (травень 2018 р.) місяць оренди визначена у відповідності з Методикою, Звітом незалежної оцінки та складає 27 311,38 гривень (розрахунок орендної плати є Додатком № 2 до цього Договору). Сума вказана без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно діючого законодавства. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці II цього пункту на індекси інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
23 серпня 2019 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" була укладена Додаткова угода до Договору оренди державного рухомого майна що належить до державної власності № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018, якою, зокрема, сторони прийшли до згоди внести наступні зміни:
- змінити п. 3.1. Договору, виклавши його у наступній редакції:
"3.1. Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 зі змінами та доповненнями.
Орендна плата за базовий (травень 2019 р.) місяць оренди визначена у відповідності з Методикою, Звітом незалежної оцінки та складає 50870,32 гривень (п`ятдесят тисяч вісімсот сімдесят гривень 32 копійки) (розрахунок орендної плати є Додатком №2 до цього Договору). Сума вказана без врахування ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно діючого законодавства.
Орендна плата за місяць оренди червень 2019 р. визначається шляхом коригування орендної плати, яка зазначена у абзаці ІІ цього пункту на індекси інфляції. 
Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць". 
Позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 по справі № 916/3112/21, яке набрало законної сили 12.03.2024, зокрема, розірвано договір № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “АДМІРАЛ СЕРВІС ЛТД” повернути Державному підприємству “АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ” в особі Одеської філії Державного підприємства “АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ” (Адміністрація Одеського морського порту) передане за договором оренди № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018 майно.
В подальшому, фактичне повернення Майна оформлено актом державного виконавця від 17.06.2024. 
Отже, у період з 16.03.2024 до 17.06.2024 Орендар безпідставно утримував Майно, користувався ним всупереч умовам Договору, рішенню суду і вимогам законодавства.
30 жовтня 2025 року Адміністрація направила на адресу ТОВ ,,Адмірал сервіс ЛТД” претензію про сплату неустойки у вигляді подвійної орендної ставки за період з 05.11.2024 по 04.03.2025 у розмірі 298881,40 грн, проте відповідач цю претензію залишив без відповіді та реагування.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) підлягають задоволенню, з таких підстав.
У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій – це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Судом встановлено, що за Договором оренди державного рухомого майна що належить до державної власності № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018, орендодавцем передано, а орендарем прийнято у строкове платне користування державне рухоме майно, що обліковується на балансі орендодавця.
Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 по справі № 916/3112/21, яке набрало законної сили 12.03.2024, зокрема, розірвано Договір № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “АДМІРАЛ СЕРВІС ЛТД” повернути Державному підприємству “АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ” в особі Одеської філії Державного підприємства “АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ” (Адміністрація Одеського морського порту) передане за договором оренди № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018 майно.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, в силу ст. 75 ГПК України у даній справі не підлягають доказуванню обставини припинення 12.03.2024 Договору № 2317-П-ОДФ-18 від 15.06.2018 за рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договороморенди.
Відповідно до умов п. 11.8. Договору у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю.
Згідно умов п. 11.9. Договору майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. Обов`язок щодо складання акту приймання-передачі про повернення майна покладається на орендодавця.
Таким, чином оскільки Договір припинив дію 12.03.2024 внаслідок його розірвання за рішенням суду від 20.09.2023 у справі № 916/3112/21, а тому відповідач зобов`язаний був повернути позивачу орендоване майно протягом трьох робочих днів, тобто до 15.03.2024 включно, чого виконано ним не було.
Матеріали справи свідчать, що фактичне повернення Майна оформлено актом державного виконавця лише від 17.06.2024. 
Отже, у період з 16.03.2024 до 17.06.2024 Орендар безпідставно утримував Майно, користувався ним всупереч умовам Договору та законодавства.
Частиною 1 ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. У відповідності до ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.
Зі змісту ст. 610 ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин, яка застосовується після припинення Договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів наймодавця після припинення Договору, коли користування майном стає неправомірним і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за весь час прострочення 
Отже, неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного повернення об`єкту оренди, є підставою для нарахування неустойки, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України.
Доказів сплати або спростування заявленої до стягнення суми неустойки у розмірі 298881,40 грн відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми неустойки у розмірі 298881,40 грн - є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адмірал Сервіс ЛТД" (65026 м. Одеса, площа Митна, буд. 1; код ЄДРПОУ 41343198) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) (65026, м. Одеса, площа Митна, буд. 1; код ЄДРПОУ 38727770) суму неустойки у розмірі 298881,40 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3586,58 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Рішення підписано 11.06.2026.

Суддя Нікітенко С.В.