КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 758/3372/20 Головуючий у суді І інстанції: Ларіонова Н.М.
провадження №22-ц/824/5076/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та за апеляційною скаргою адвоката Посметної Майї Миколаївни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування запису про право власності, усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування моральної шкоди, та за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання прав та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Белкіним Л.М., звернувся до суду з позовом, до АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 , в якому просив:
1) визнати недійсним договір від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, купівлі- продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який (договір) укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , виданий 31.03.2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.;
2) скасувати запис про право власності № 34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. як державним реєстратором, згідно з яким (записом) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 ;
3) витребувати з чужого незаконного володіння, а саме - з володіння фізичної особи ОСОБА_2 - об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 (податковий номер НОМЕР_1 );
4) усунути перешкоди ОСОБА_3 та членам її сім`ї в користуванні та розпоряджання житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом анулювання запису про право власності № 34574422, покладання на Відповідачів обов`язку не чинити ОСОБА_3 та членам її сім`ї перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього, відновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та членів її сім`ї за адресою АДРЕСА_1 ;
5) стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» моральну шкоду на користь Позивача ОСОБА_3 у розмірі 200 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 була і залишається єдиною законною власницею квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності у позивача виникло на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В. від 19.07.2007 р. за реєстром 4022, та зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за реєстровим номером № 2225671 від 19.07.2007 року. Посилання на цей договір міститься в договорі іпотеки № 5446412 від 19.07.2007 року і на даний момент первісне право власності позивача на вказану квартиру ніким не оспорюється. Разом із тим, на підставі запису № 17840093 права на цю квартиру незаконно переоформлено з ОСОБА_1 на відповідача - ПАТ «ПУМБ», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.01.2017 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 року у справі № 758/2524/17, яке (рішення) залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року, позов задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним і скасовано запис про право власності № 17840093, вчинений приватним нотаріусом КМНО Кобелєвою А.М., як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ПАТ «ПУМБ». Постановою від 19.02.2020 року у справі № 758/2524/17 рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 року у частині скасування запису про право власності № 17840093 залишено без змін. Вказані судові рішення набрали законної сили. Відтак визнано, що Банк «ПУМБ» заволодів даною квартирою незаконно, а запис № 17840093 визнано незаконним та скасовано. Зазначені вище обставини не потребують повторного доведення. Однак поки тривав судовий спір, банк продав спірну квартиру ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, виданий 31.03.2017 року, видавник: приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А.. Позивач вважає, що договір від 31.03.2017 року повинен бути визнаний недійсним, оскільки продаж вчинений особою, яка не мала права його вчиняти. Крім того, у позивача є усі підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 є недобросовісним набувачем, оскільки за всіма обставинами справи відповідач ОСОБА_2 знала або повинна була знати, що банк не мав права продавати спірну квартиру. Так, з інформаційної довідки відповідач ОСОБА_2 повинна була дізнатися, що відчуження спірної квартири на користь банку здійснена на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4024, виданий 19.07.2007 року, отже примусово. Натомість згідно Закону України від 03.04.2014 р. № 1304-VII «Про мораторій про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» таку квартиру примусово відчужувати було неможливо. Крім того, про те, що квартира є спірною і питання щодо неї розглядається в суді, повинен був відповідач ОСОБА_2 повідомити відповідача АТ «ПУМБ». Більше того, слід зазначити, що щодо примусового вилучення квартири розслідується кримінальна справа, що доводиться ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2017 року у справі № 758/1792/17. Також позивач вважає, що позивач вважає за необхідне звернутися з позовною вимогою про усунення перешкоди ОСОБА_3 та членами її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , шляхом анулювання запису про право власності № 34574422, покладання на відповідача обов`язку не чинити ОСОБА_3 та членам її сім`ї перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього, відновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та членам її сім`ї за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, порушені права позивача, тому має право на відшкодування завданої майнової та моральної шкоди. Викидання сім`ї позивача на вулицю без її згоди та попередження призвело до сильного душевного хвилювання, докладання значних зусиль до відновлення хоча б мінімального прийнятого способу життя, втрата віри у законність та державні гарантії. На цьому фоні у позивача появилася тяжка хвороба, тому позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.
У липні 2021 року від представника відповідача АТ «ПУМБ» надійшов зустрічний позов до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , в якому АТ «ПУМБ» просив:
1) визнати права банку як іпотекодержателя згідно умов кредитного договору № 5456406 від 19.07.2007 року, договору іпотеки № 5456412 від 19.07.2007 року та внести відповідні записи в державних реєстрах щодо об`єкта нерухомого майна - однокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5456406 від 19.07.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.07.2024 року - однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для задоволення вимог банку до ОСОБА_1 на загальну суму в розмірі 68 347,98 дол.США;
3) передати банку на зберігання вказану квартиру.
Мотивуючи тим, що 19.07.2007 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 5456406 за яким банк передав позичальнику 71 000 USD для придбання квартири за адресою АДРЕСА_2 , площею 29,3 кв.м.. В забезпечення вказаного кредитного договору позичальником було передано в іпотеку вказану квартиру згідно договору іпотеки № 5456412 від 19.07.2007, реєстровий номер 4024, посвідчений приватним нотаріусом Мироник О.В.. Позивач належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичкові рахунки та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти в повному обсязі. Відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користуваннями кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені кредитним договором, п. 1.1, 3.4 кредитного договору. Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені п. 1.1, 3.4 кредитного договору. Проценти, нараховані за користуванням кредитом з дати його видачі по 18.02.2014 року (включно), сплачені відповідачем в повному обсязі, однак після цього періоду відповідач почав порушувати умови кредитного договору щодо сплати процентів за користуванням кредитом, несвоєчасно здійснював погашення нарахованих процентів. Загальна заборгованість за кредитним договором № 5456406 від 19.07.2007 року відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 15.01.2015 року становить 68 374,98 дол. США, з яких: 62 064, 87 дол. США - заборгованість за сумую кредиту, 6 310,00 дол. США - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом. Також відповідно до умов укладеного між Банком та ОСОБА_1 договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором було передано в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно - однокімнатна квартира розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 29,3 кв м., житловою 16,4 кв м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна оціночна вартість предмету іпотеки (згідно п. 1.3. договору іпотеки) становить 502 283,10 грн. Відповідно до умов п. 1.6 іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням (щодо повернення кредиту, сплати протентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані із реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди ученим експертам, організацію торгів тощо). Пункти 3.3.1, 4.1 іпотечного договору передбачають право позивача звернути стягнення в предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги позивача, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного пов`язання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом). Крім того, стаття 33 Закону України «Про іпотеку» також вказує на право банка, як іпотекодержателя, звернути стягнення на предмет іпотеки при невиконанні ОСОБА_1 забезпеченого іпотекою зобов`язання. У зв`язку з системними порушеннями умов кредитного договору, допущення прострочення сплати відсотків та тіла кредиту 13.10.2014 року на адресу ОСОБА_4 була направлена вимога про дострокове звернення всієї суму кредиту та процентів за користування кредитом вих. № КІЕ-44/354 від 10.10.2014 року, якій ПАТ «ПУМБ» вимагав від іпотекодавця у 60-денний строк повернути достроково всю суму кредиту. Зазначена вимога була отримана позивачем 18.10.2014 року.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано недійсним договір від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , виданий 31.03.2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А..
Скасовано запис про право власності № 34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ..
Витребувано з чужого незаконного володіння, а саме - з володіння фізичної особи ОСОБА_2 - об`єкт нерухомого майна - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 ..
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В зустрічному позові Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі по 6 095,80 грн з кожного відповідача.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням у частині незадоволених вимог первісного позову, 28 листопада 2025 року адвокат Бєлкін Л.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.10.2025 року щодо відмови у задоволенні первісного позову в частині «усунути перешкоди ОСОБА_3 та членам її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом анулювання запису про право власності № 34574422, покладання на відповдіачів обов`язку не чинити ОСОБА_3 та членам її сім`ї перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього, відновлення реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та членів її сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 »; а також просив скасувати в частині «стягнення з ПАТ «ПУМБ» моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_3 у розмірі 200 000 грн». В іншій частині рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що вимога про усунення перешкод у користуванні прямо не залежить від задоволення інших вимог позивачки, в тому числі з вимогою про витребування з чужого незаконного володіння.
Вимога про виселення обґрунтовуються не лише тим, що позивачка як була так і залишається єдиною законною власницею квартири, а і тим, що її було незаконно та самовільно виселено з квартири, тобто без будь-якого рішення суду.
Представник позивачки зауважив, що право користування нерухомістю не завжди є лише у власника майна. Навіть якщо банк би законно перереєстрував квартиру за собою, то позивачка з родиною все одно б мала права щодо користування квартирою.
В 2016-2017 роках існував спеціальний порядок, передбачений статтею 40 Закону України «Про іпотеку», який визначав процедуру виселення з майна, яке було іпотечним.
Так відповідно до статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Тобто, якщо б банк законно звернув стягнення на предмет іпотеки (чого не відбулось), банк мав направити вимогу про виселення, і протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги позивачка могла б виселитись добровільна. Однак така вимога не направлялась взагалі. Більше того, з моменту перереєстрації квартири на банк (06.12.2016) до 05 січня 2017 року з врахуванням почтового пробігу не пройшло 30 днів.
При цьому, в будь-якому випадку банк (або новий володілець) не мали права виселяти позивачку з квартири та перешкоджати їй у реалізації права користування до винесення судового рішення про виселення.
Таким чином, незалежно від того, хто є власником квартири, позивачка має право нею користуватись: протягом місяця після отримання вимоги; до набрання законної сили рішенням суду про її виселення.
Отже, на переконання представника позивачки позовна вимога про усунення перешкод у користуванні квартири подана своєчасно, а не передчасно.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, представник позивачки зазначав, що банк відносно позивачки діяв систематично незаконно, постійно порушуючи права позивачки. Банк, в порушення процедури та під час дії мораторію, перереєстрував квартиру. Також банк незаконно та без попереджень, позбавив позивачку житла. Позивача була вимушена шукати інше помешкання, змінювати звичний спосіб життя, втратила соціальні зв`язку через необхідність мешкати в іншому місці. Вказане негативно вплинуло і на взаємовідносинах в родині та призвело до додаткового стресу. При цьому, банк зловживав правами та укладав фраудаторний договір для унеможливлення судового захисту позивачки. 
Таким чином, всі дії банку призвели до того, що позивачка була позбавлена можливості жити в своїй квартирі та вже дев`ять років намагається відновити свої права. Вказане призвело до очевидної моральної шкоди позивачки в розмірі, зазначеному в позові. Разом із тим, суд першої інстанції незаконно відмовив в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, з чим позивачка категорично не згодна.
12 грудня 2025 року адвокат Посметна М.М., яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.10.2025 року в задоволеній частині позову ОСОБА_1 та в частині відмови АТ «ПУМБ» у задоволенні зустрічного позову про поновлення прав іпотекодержателя, звернення стягнення на майно та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 у повному обсязі у зв`язку з пропуском строків та задовольнити зустрічний позов АТ «ПУМБ» про поновлення прав іпотекодержателя, звернення стягнення на майно.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції помилився, що АТ «ПУМБ» пропущено строки для звернення за захистом своїх прав та повернення виданого та не сплаченого позивачем кредиту, яким до наступного часу позивач неправомірно користується.
Також суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що на час розгляду справи №758/2524/17 в суді заборгованість ОСОБА_3 формально була відсутня, адже банк задовольнив основне зобов`язання за кредитом ОСОБА_3 за рахунок предмету іпотеки та відповідно до вимог ст.ст. 17, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» основна заборгованість вважалася погашеною, а іпотека припиненою.
Тому банк фактично був позбавлений права на звернення до суду з позовом про стягнення такого боргу у зв`язку з його погашенням за результатами набуття права власності на предмет іпотеки.
З огляду на те, що позасудового врегулювання спірних правовідносин фактично не відбулось, банк не задовольнив свої вимоги за рахунок іпотечного майна, відбулось повернення сторін кредитних правовідносин у первісний стан (обставина з якою закон та договір пов`язував припинення кредитних правовідносин - задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не настала), а отже АТ «ПУМБ» має право вимагати належного виконання грошового зобов`язання від ОСОБА_3 ..
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що АТ «ПУМБ» було подано до суду першої інстанції заяву про застосування пропуску ОСОБА_3 строку на звернення до суду за захистом порушених прав (заява міститься в матеріалах справи). Однак судом першої інстанції не дається оцінка цієї заяві у рішенні.
Позивач за первісним позовом вважає, що щодо заяви банку про застосування строку позовної давності повинна бути застосована норма ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України, оскільки затримка в отриманні постанови Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/2524/17, провадження № 61-448св19, пов`язана із повільністю судового провадження, що є поважною причиною для приватних осіб, які не можуть вплинути на прискорення судового процесу.
Тобто зазначеним твердженням позивач за первісним позовом фактично визнав, що строки звернення до суду пропущені. Ці твердження також підтверджено поясненнями представника позивача в судовому засіданні, однак суд першої інстанції не приділяє увазі таке визнання пропуску строків
Вважає, що позивач за первісним позовом помилково відраховує строк на звернення до суду від дати постанови Верховного Суду 19 лютого 2020 року, адже судове рішення, яким було задоволено вимоги ОСОБА_3 та постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишено без змін, та яке набрало законної сили саме 06.12.2018 року, а не від вірного відрахування відповідно до вимог закону до даного виду порушеного права від дати вибуття майна з власності 06.12.2016 року.
Так, строк на звернення з позовом у даній справі виник у ОСОБА_3 саме з дати, коли особа довідалась про вибуття предмета іпотеки з її власності 06.12.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав від 06.01.2017 року, яку особисто надано ОСОБА_3 до позову.
Строк загальної позовної давності на подання позову ОСОБА_3 сплив 06.12.2019 року від дати вибуття іпотечного майна з її власності 06.12.2016 року.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги представник АТ «ПУМБ» зазначав, що АТ «ПУМБ» не є належним відповідачем по справі, оскільки не є ані власником, ані володільцем майна, ані користувачем квартири АДРЕСА_3 , а отже не створює та не може створювати перешкод позивачу, а витребувати в особи, яка не володіє річчю, неможливо. Суд першої інстанції не звернув увагу на помилкове визначення позивачем кола відповідачів у даній справі та відсутність обґрунтування недобросовісності нового власника предмету іпотеки, який набув право без обтяжень.
30 березня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_6 , в якому відмовити у задоволенні апеляційної скарги АТ «ПУМБ» в повному обсязі.
02 квітня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від АТ «ПУМБ», просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Також просив апеляційну скаргу АТ «ПУМБ» задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції від 10.10.2025 року у задоволеній частині позову ОСОБА_1 та в частині відмови АТ «ПУМБ» у задоволенні зустрічного позову про поновелння прав іпотекодержателя, зверненн стягнення на майно.
Крім того просив, у разі задоволення первісного позову ОСОБА_1 задовольнити зустрічний позов АТ «ПУМБ» про поновлення прав іпотекодержателя, звернення стягнення на предмет іпотеки.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , та Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним договір купівлі-продажу від 31.03.2017 року, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що за всіма обставинами справи відповідачці ОСОБА_2 було відомо, що банк не мав права продавати спірну квартиру. З інформаційної довідки ОСОБА_2 повинна була дізнатися, що відчуження спірної квартири на користь банку здійснена на підставі договору іпотеки, серія та номер: 4024, виданий 19.07.2007 року, отже примусово. Натомість згідно Закону України від 03.04.2014 року №1304-VII «Про мораторій про стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» таку квартиру примусово відчужувати було неможливо. Крім того, про те, що квартира є спірною і питання щодо неї розглядається в суді, повинен був ОСОБА_2 повідомити АТ «ПУМБ».
Суд першої інстанції також зауважив щодо примусового вилучення квартири розслідується кримінальна справа, що доводиться ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2017 року у справі № 758/1792/17, за якою зобов`язано слідчого Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 23.01.2017 року.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір від 31.03.2017 року повинен бути визнаний недійсним, оскільки продаж вчинений особою, яка не мала права його вчиняти.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування запису про право власності № 34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що наслідком визнання недійсним договору від 31.03.2017 року є скасування запису про право власності № 34574422, згідно з яким (записом) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ..
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині витребування з чужого незаконного володіння об`єкт нерухомого майна квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод ОСОБА_1 та членам її сім`ї в користуванні та розпорядження житловим приміщенням, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що така вимога заявлена безпідставно та передчасно.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн, суд першої інстанції враховуючи ступінь понесених моральних страждань та переживань, неможливості продовження активного життя, погіршення та позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, прийшов до висновку, що заявлений розмір моральної шкоди не підлягає задоволенню.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог АТ «ПУМБ», суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що сукупність наведених документів, які містяться у системі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчить про те, що Іпотека була припинена 31.03.2017 року за ініціативи та заявою банку: ПАТ «ПУМБ» і до того припинення іпотеки ОСОБА_3 не має відношення. Іпотека припинена банком за його власною ініціативою задовго до набрання законної сили прийнятого за позовом ОСОБА_7 рішення Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2017 року у справі № 758/2524/17, та залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем, оскільки не порушувала жодних прав банка як іпотекодержателя. Відсутність порушених прав позивача з боку визначеного позивачем відповідача є окремою підставою для відмови у позові.
Щодо застосування загального строку позовної давності суд першої інстанції керувався положенням ст. 257 ЦК України та обгрунтовував свої висновки тим, що спірна іпотека припинена 31.03.2017 року, отже позовна давність для звернення з позовом про відновлення іпотеки істотно сплила. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині за зустрічним позовом, також не підлягають задоволенню.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що 19.07.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 29,30 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати 16,40 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В., реєстровий № 4022.
Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб, 18.11.2011 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, серія НОМЕР_2 , виданий 18.11.2011 року, актовий запис 1917, де в графі прізвище після реєстрації шлюбу дружини зазначено « ОСОБА_10 ».
19.07.2007 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 5456406 за яким банк передав позичальнику 71 000 USD для придбання квартири за адресою АДРЕСА_2 , площею 29,3 кв.м..
В забезпечення вказаного кредитного договору позичальником було передано в іпотеку вказану квартиру згідно договору іпотеки № 5456412 від 19.07.2007 року, реєстровий номер 4024, посвідчений приватним нотаріусом Мироник О.В..
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №77837363 від 06.01.2017 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ПАТ «ПУМБ», код ЄДРПОУ 14282829, на праві власності. Підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер: 4024, виданий 19.07.2007 року, видавник приватний нотаріус КМНО Мироник О.В..
Позивач належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачу позичкові рахунки та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти в повному обсязі. Відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користуваннями кредитом та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та строки, обумовлені кредитним договором, п. 1.1, 3.4 кредитного договору.
Умови нарахування та сплати процентів за користування кредитом встановлені п. 1.1, 3.4 кредитного договору. Проценти, нараховані за користуванням кредитом з дати його видачі по 18.02.2014 року (включно), сплачені відповідачем в повному обсязі, однак після цього періоду відповідач почав порушувати умови кредитного договору щодо сплати процентів за користуванням кредитом, несвоєчасно здійснював погашення нарахованих процентів.
Таким чином, загальна заборгованість за кредитним договором № 5456406 від 19.07.2007 року ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором станом на 15.01.2015 року становить 68 374,98 доларів США, з яких: 62 064, 87 доларів США - заборгованість за сумую кредиту, 6310,00 доларів США - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом.
Відповідно до умов укладеного між банком та ОСОБА_1 договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором було передано в іпотеку позивачу наступне нерухоме майно - однокімнатна квартира розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 29,3 кв.м., житловою 16,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна оціночна вартість предмету іпотеки (згідно п. 1.3. Договору іпотеки) становить 502 283,10 грн.
Відповідно до умов п. 1.6 іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, пов`язані із реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору (зокрема, але не виключно, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди ученим експертам, організацію торгів тощо).
Пункти 3.3.1, 4.1 іпотечного договору передбачають право позивача звернути стягнення в предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги банка, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного пов`язання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом).
Крім того, стаття 33 Закону України «Про іпотеку» також вказує на право банка, як іпотекодержателя, звернути стягнення на предмет іпотеки при невиконанні ОСОБА_1 забезпеченого іпотекою зобов`язання.
У зв`язку з системними порушеннями умов кредитного договору, допущення прострочення сплати відсотків та тіла кредиту 13.10.2014 року на адресу ОСОБА_4 була направлена вимога про дострокове звернення всієї суму кредиту та процентів за користування кредитом вих. № КІЕ-44/354 від 10.10.2014 року, якій ПАТ «ПУМБ» вимагав від іпотекодавця у 60-денний строк повернути достроково всю суму кредиту.
Як вбачається, зазначена вимога була отримана позивачем 18.10.2014 року.
Керуючись положенням іпотечного договору, зокрема п. 4.7.1, згідно якого у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в порядку, передбаченому чинним законодавством України, ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, якою 06.12.2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32745206, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , площею 29,3 кв.м. за АТ «ПУМБ».
Не погоджуючись з зазначеним рішення про державну реєстрацію позивачка ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., третя особа АТ «ПУМБ» про визнання протиправним та скасування вказаного рішення, а також про скасування запису про право власності на предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ».
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2017 року (справа №758/2524/17) визнано протиправним і скасовано рішення від 06.12.2016 року Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32745206, згідно з яким (рішенням) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Визнано протиправним і скасовано запис про право власності № 17840093, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».
Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 19.02.2020 року касаційну скаргу акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення та постанови в редакції цієї постанови. Виключено абзац другий резолютивної частини рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 25.05.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 червня 2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09.08.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року (у не зміненій за результатами касаційного перегляду справи 19 лютого 2020 року частині) та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року залишено без змін. Поновлено дію рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №357332986 від 06.12.2023 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 , на праві власності. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4457, виданий 31.03.2017 року, видавник приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А..
Як вбачається з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 31.03.2017 року № 34574077, проведено державну реєстрацію припинення іншого речового права, іпотека на квартиру з реєстраційним номером 107064980000, що розташований АДРЕСА_2 , за суб`єктом ПАТ «ПУМБ», податковий номер 14282829, за заявою про державну реєстрацію та їх обтяжень, прийняту 31.03.2017 року за реєстраційним номером 21673047, яку подав ПАТ «ПУМБ».
31.03.2017 року між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , загальна площа 29,30 кв.м., складається з однієї житлової кімнати 16,40 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., реєстровий № 4457. Ринкова вартість майна згідно звіту про оцінку майна від 30.03.2017 року становить 759 360,00 грн.
Переглядаючи справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , виданий 31.03.2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та в частині скасування запису про право власності №34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, що у справі № 758/2524/17 рішенням суду визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав, визнано протиправним та скасовано запис про право власності на предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ».
А тому позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, зокрема, якщо воно вибуло з володіння власників не з їхньої волі.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово - правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.
Особа, яка вважає, що договором купівлі-продажу рухомого або нерухомого майна порушуються її права як власника або законного користувача цього майна, має право на витребування цього майна від останнього набувача, що і є належним способом захисту її порушеного права.
Отже, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №199/8324/19 (провадження № 14-212цс21), якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то ефективним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для відновлення його права. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.
Враховуючи, що позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 31.03.2017 року, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , укладений між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції вважає, що обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту не відповідає вимогам закону та практиві Верховного Суду.
Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод ОСОБА_1 та членам її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, суд апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
У своїй позовній заяві позивач не зазначила прізвище ім`я по-батькові членів своєї сім`ї, не визначила їх правовий статус у справі і позивачів, за таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити спір в цій частині, які носять зобов`язальний характер.
Враховуючи вищевказані обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачка ОСОБА_2 , залишаючись зареєстрованою у квартирі та є останнім набувачем спірного майна, власником якого є позивачка ОСОБА_1 , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач АТ «ПУМБ» не чинить перешкод у користуванні, оскільки не є власником або користувачем спірного житла, отже не порушує прав позивача в цій частині.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 є для позивачки сторонньою особою, яка перешкоджає позивачці належним чином користуватися і володіти оспорюваною квартирою, чим порушує її права, як власника, з наведених підстав суд апеляційної інстанції, що дану вимогу слід задовольнити частково.
В іншій частині рішення суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 слід залишити без змін, оскільки висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про те, що банк незаконно та без попередження, позбавив позивачку житла, вона була вимушена шукати інше по помешкання, змінювати звичайний спосіб життя, втратила соціальні зв`язки через необхідніть мешкати в іншому місці, вказане негативно вплинуло на взаємовідносини в родині, та як наслідок завдало позивачкці моральної шкоди, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки за відсутності факту доведеності протиправності дій відповідача АТ «ПУМБ» є підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн.
Переглядаючи зустрічні позовні вимоги АТ «ПУМБ», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Звертаючись з зустрічними позовними вимогами у даній справі АТ «ПУМБ» вказував на те, що 19.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнароний банк» правонаступником якого є АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 5456406 від 19.07.2007 року, відповдіно до умов якого АТ «ПУМБ» зобов`язався надати відповідачці за зустірчним позовом кредит у розмірі 71 000 доларів США, а відповідачка зобов`язалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.
З метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 5456412 від 19.07.2007 року. Відповідно до даного договору поруки відповідачка своїм майном (квартирою за адресою: АДРЕСА_2 ) поручилась перед банком за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.
Позивач належним чином виконав свої обов`язки за кредитним договором, відкривши відповідачці позичкові рахунки та надавши їй обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі.
Встановлено, що проценти, нараховані за користування кредитом з дати його видачі по 18.02.2014 року (включно), сплачені відповідачкою в повному обсязі, однак після цього періоду відповідачка почала порушувати умови кредитного договору щодо сплати процентів за користування кредитом, несвоєчасно здійснювала погашення нарахованих процентів.
Загальна заборгованість за кредитним договором № 5456406 від 19.07.2007 року ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором станом на 15.01.2015 року становить 68 374,98 доларів США, з яких: 62 064, 87 доларів США - заборгованість за сумую кредиту, 6310,00 доларів США - заборгованість за несплаченими відсотками за користуванням кредитом (а.с. 109 том 1).
Пункти 3.3.1, 4.1 іпотечного договору передбачають право позивача звернути стягнення в предмет іпотеки та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця, в тому числі у випадку невиконання вимоги банка, як іпотекодержателя, про дострокове виконання основного пов`язання (повернення основної суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом).
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, зокрема: прострочення виконання грошового зобов`язання; невиконання обов`язку зі сплати процентів, неустойки (штрафу, пені); порушення інших істотних умов договору, якщо це прямо передбачено договором іпотеки або законом.
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою (у тому числі іпотекою), заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ч.4 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Встановивши, що відповідачка має непогашену заборгованість за кредитним договором, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що кредитор має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що АТ «ПУМБ» пропущено строки для звернення за захистом своїх прав.
Слід зазначити, що банком було дотримано строки на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 06.12.2016 року (прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , площею 29,3 кв.м. за АТ «ПУМБ») відраховуючи трирічний строк від дати - 18.10.2014 року отримання ОСОБА_1 вимоги вих. № КІЕ-44/354 від 10.10.2014 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення (а.с. 131 том 1).
Однак, у зв`язку з поданням 16.03.2017 року позову ОСОБА_1 у справі № 758/2524/17 про оскарження права АТ «ПУМБ» на предмет іпотеки у період з 2017 року по 2020 року строк для банку перервався на строк такого розгляду справи в суді, адже саме результатом розгляду даного позову відбулося повернення сторін у первісний стан.
Як вже встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15.06.2017 року у справі №758/2524/17 визнано протиправним і скасовано рішення від 06.12.2016 року Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни як державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32745206, згідно з яким (рішенням) проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Визнано протиправним і скасовано запис про право власності № 17840093, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк».
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що 11.03.2020 року постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 впроваджено дію карантину на території України.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
У подальшому такі строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжено на строк дії воєнного, надзвичайного стану, запровадженого в Україні 24.02.2022 року Законом України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні та введення режиму воєнного стану п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України .
Таким чином, АТ «ПУМБ» звернувшись до суду першої інстанції у даній справі №758/3372/20 у липні 2021 року, банком строки дотримано у зв`язку з перериванням строків з 16.03.2017 року ОСОБА_3 поданням позову про оскарження права банку на іпотеку у справі № 758/2524/17. Крім того, строк АТ «ПУМБ» дотримано з причин законодавчо продовженими процесуальними строками на час дії карантину встановлених 11.03.2020 року постановою Кабінету Міністрів України. 
Станом на дату розгляду даної справи заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 5456406 від 19.07.2007 року залишається непогашеною у зв`язку зі скасуванням права банку на предмет іпотеки.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога АТ «ПУМБ» про визнання права Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» як іпотекодержателя згідно умов кредитного договору №5456406 від 19.07.2007 року, договору іпотеки №5456412 від 19.07.2007 року шляхом внесення відповідних записів в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: однокімнатної квартири, що розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 29,3 кв.м., житловою 16,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1107064980000 підлягає задоволенню. Також підлягає задоволенню вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, як обгрунтована та законна.
Що ж стосується зустрічної позовної вимоги стосовно передання АТ «ПУМБ» на зберігання однокімнатної квартири, що розташована на 2 поверсі 9 поверхневого будинку, загальною площею 29,3 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки не грунтується на вимогах закону. Спірне майно перебуває у власності боржника на час розгляду справи, підстав передавати спірне майно на зберігання немає.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та апеляційної скарги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31.03.2017 року, в частині скасування запису про право власності № 34574422, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо усунення перешкод ОСОБА_1 та членам її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, та в частині вирішення зустрічних позовних вимог АТ «ПУМБ» ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бєлкіна Леоніда Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу адвоката Посметної Майї Миколаївни, яка представляє інтереси Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору від 31.03.2017 року, серія та номер: 4457, купівлі- продажу квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , який укладений між Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_2 , виданий 31.03.2017 року, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та в частині скасування запису про право власності №34574422, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. як державним реєстратором, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 щодо усунення перешкод ОСОБА_1 та членам її сім`ї в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказану позовну вимогу задовольнити частково, а саме: усунути перешкоди ОСОБА_1 в користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом покладення на відповідача ОСОБА_2 зобов`язання не чинити ОСОБА_1 перешкод у доступі до вказаного житлового приміщення та забезпечення вільного доступу до нього. В іншій частині позовної вимоги відмовити.
В іншій частині рішення суду першої інстанції щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 залишити без змін.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Зустрічним позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Визнати права Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» як іпотекодержателя згідно умов кредитного договору №5456406 від 19.07.2007 року, договору іпотеки №5456412 від 19.07.2007 року та внести відповідні записи в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: однокімнатної квартири, що розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 29,3 кв.м., житловою 16,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 1107064980000.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5456406 від 19 липня 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 5456412 від 19.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., реєстровий номер №4024, а саме: однокімнатної квартири, що розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку, загальною площею 29,3 кв.м., житловою 16,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , для задоволення вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 в загальному розмірі 68 374,98 доларів США, з яких заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 62 064,87 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованими станом на 15.01.2015 року у розмірі 6310,11 доларів США, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено «30» квітня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко