ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року		Справа №380/1448/25 пров. №А/857/35563/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спешлтех» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року (суддя Костецький Н.В., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спешлтех» (далі ТОВ) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.12.2024 №54508/13-01-07-09 (далі ППР).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що під час проведення перевірки позивачем не надано документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів (технічно складних побутових товарів), які було описано в акті зняття залишків товару (84868,00 грн), та які було проведено через ПРРО (56714,00 грн) на загальну суму 141582,00 грн за час проведення перевірки.
Накладні на внутрішнє переміщення, що надавались позивачем та долучені до матеріалів справи не підтверджують виконання вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР). Позивач у розглядуваному випадку повинен був надати як документи на внутрішнє переміщення товару, так і документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання.
Вказує, що ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу визначено самостійною підставою для застосування штрафної санкції.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що всі реалізовані товари, про які вказано в Акті перевірки, відображені в представлених позивачем до перевірки первинних документах, зокрема, в накладній на переміщення товарів від 26.10.2024 , які також долучалися до заперечення на Акт перевірки, що не спростовано відповідачем.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ зареєстроване як юридична особа, за адресою: 79000, м. Львів, вул. Данилишина, 6, офіс 206.
Основним видом економічної діяльності позивача є: 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Інші: 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткуванням, деталями до нього; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 73.11 Рекламні агентства.
Позивачем здійснюється господарська діяльність з роздрібної торгівлі, зокрема, в магазині «Ябко» за адресою: вул. Данила Галицького, буд. 5, м.Дубно, Рівненська область.
Головним управлінням ДПС у Рівненській області (далі Головне управління-1), на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2, пункту 80.8 статті 80, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України (далі ПК), відповідно до наказу від № 2583-п від 25.10.2024, направлень на перевірку №4694/ЖЗ/17-00-07-05-15 та №4695/ЖЗ/17-00-07-05-15 від 25.10.2024, №4748/ЖЗ/17-00-07-05-15 від 29.10.2024, проведена фактична перевірка магазину «Ябко», що знаходиться за адресою: м. Дубно, вул. Данила Галицького, 5, де здійснює господарську діяльність ТОВ, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обліку готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, ведення касових операцій, наявності свідоцтв, ліцензій, у тому числі на виробництво, обіг та зберігання підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
За результатами проведеної перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 31.10.2024 (бланк № 001031) (далі Акт перевірки).
Відповідно до змісту Акта перевірки, податковим органом встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР та пункту 85.2 статті 85 ПК, а саме:
1) перевіркою встановлено факт не ведення в порядку встановленому законодавством, обліку товарних запасів, які знаходяться в реалізації, а саме: згідно 25.10.24 в магазині «Ябко» за адресою: м. Дубно, вул. Данила Галицького, 5 в реалізації знаходились товари на загальну суму 84868,00 грн, однак на вимогу перевіряючих, документів, що підтверджують облік та походження товарів на момент перевірки не надано.
В ході перевірки встановлено реалізацію наступних товарів:
- мобільний телефон «IPhone» 13 128 Starlight used по ціні 21216,00 грн. 27.10.24 р. о 13:06 год;
- навушники AirPods Max Sky Blue (MGYL3) new по ціні 19600,00 грн. 27.10.24 р. о 13:36 год.; 
- навушники Apple AirPods 3 with Lightning Charging Case (MPNY3) new по ціні 6399,00 грн. 27.10.24 р. о 13:44 год.; 
- навушники Apple AirPods Pro 2 with MagSafe Charging Case (USB-C) (MTJV3) (2023) new по ціні 9499,00 грн. 27.10.24 р. о 18:00 год.
Всього реалізовувалось товарних запасів без документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів на загальну суму 141582,00 грн.
2) не надано посадовим особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать та пов`язані з предметом перевірки за перевіряємий період. В ході проведення фактичної перевірки, а саме: 25.10.2024 надано запит про надання документів (копії документів). Проте ТОВ не надано договір з банком (анкета заява на еквайрингове підключення та банківські виписки по еквайрингу).
3) в ході перевірки було проведено хронометраж господарських операцій за період з 25.10.2024 по 30.10.2024, згідно якого виручка від розрахункових операцій склала 80285,65 грн.
Не погодившись із висновками Акту перевірки, позивач подав до Головного управління-1 заперечення від 06.12.2024.
Головне управління-1 розглянуло заперечення позивача на Акт перевірки та листом від 25.12.2024 №8536/Ж12/17-00-07-05-24 повідомило позивача, що висновки, викладені в Акті перевірки, вирішено залишити без змін, а заперечення без задоволення. 
Оскільки позивач зареєстрований у м. Львові, матеріали фактичної перевірки надіслані до Головного управління (за основним місцем обліку платника податків) для прийняття рішення.
На підставі Акта перевірки, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК та статті 20 Закону № 265/95-ВР, Головним управління винесено ППР, яким до позивача застосовано фінансові санкції на загальну суму 141582 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з підпунктом 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК контролюючі органи, зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:
- 80.2.2 у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
Таким чином, контролюючі органи мають право проводити фактичні перевірки в разі наявності встановлених законодавством підстав з метою контролю за дотриманням норм податкового законодавства, зокрема, у сфері розрахункових операцій. Обґрунтованість підстав перевірки та відповідність наказу законодавчим вимогам є ключовими критеріями оцінки правомірності дій контрольних органів та відповідних наслідків. Разом з тим, з огляду на те, що позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено в повному обсязі, питання правомірності призначення та проведення перевірки не є предметом апеляційного перегляду у даній справі.
Оцінюючи доводи відповідача щодо встановлених під час фактичної перевірки порушень в частині застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, апеляційний суд виходить із такого.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
За змістом пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідальність за порушення вимог Закону № 265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.
Стаття 20 Закону № 265/95-ВР (в редакції, чинній з 01.01.2022) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі № 420/12275/22.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV).
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 996-XIV, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
За змістом частини другої статті 9 Закону № 996-XIV первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Аналогічна норма закріплена у «Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженому Наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 (далі Положення № 88).
Зокрема, відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.3, 2.4 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: печатка, ідентифікаційний код підприємства, установи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 9 квітня 2025 року у справі № 420/6071/19, сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом накладних (чи інших документів, які підтверджують оприбуткування товарів) за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону № 265/95-ВР та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», не є підставою для застосування до юридичної особи фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР.
З матеріалів справи встановлено, що в ході проведеної фактичної перевірки працівниками податкового органу встановлено факт реалізації товару без документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів на загальну суму 141582,00 грн.: мобільний телефон «IPhone» 13 128 Starlight used по ціні 21216,00 грн. (чек від 27.10.2024); навушники AirPods Max Sky Blue (MGYL3) new по ціні 19600,00 грн. (чек від 27.10.2024); навушники Apple AirPods 3 with Lightning Charging Case (MPNY3) new по ціні 6399,00 грн. (чек від 27.10.2024); навушники Apple AirPods Pro 2 with MagSafe Charging Case (USB-C) (MTJV3) (2023) new по ціні 9499,00 грн. (чек від 27.10.2024).
Разом з тим, реалізовані товари, про які зазначено в Акті перевірки, відображені у наданих позивачем первинних документах, зокрема накладній на переміщення товарів від 26.10.2024 №24/3.
Товари, які було описано в акті зняття залишків технічно складних товарів (на суму 84868,00 грн), які фактично знаходяться в реалізації на момент проведення перевірки в магазині «Ябко», за адресою м.Дубно, вул. Д.Галицького, 5, де здійснює господарську діяльність ТОВ станом на 25.10.2024, відображені у накладній на переміщення від 24.10.2024 № 24/2.
Вказані первинні документи були надані позивачем під час перевірки, що підтверджується додатками до Акта перевірки.
Зважаючи на те, що ТОВ здійснює діяльність в декількох місцях торгівлі, ведення обліку товарних запасів платник податків здійснює на підставі первинних документів про внутрішнє переміщення товару. Відтак наявність в місці торгівлі документів на внутрішнє переміщення товару є достатнім.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що накладні на внутрішнє переміщення, що надавались позивачем та долучені до матеріалів справи не підтверджують виконання вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР. Вказує, що суб`єкт господарювання зобов`язаний надати органам на початок проведення перевірки документи контролюючим (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів ), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Разом з тим, використання у пункті 12 статті 3 Закону №265/95-ВР сполучника «та/або» свідчить про альтернативний характер переліку відповідних документів. Тобто законодавець не встановлює обов`язку одночасного надання всіх зазначених у нормі документів, а передбачає можливість підтвердження обліку та походження товарних запасів будь-якими з наведених документів залежно від конкретних обставин діяльності суб`єкта господарювання.
Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2025 року у справі № 380/12025/24, серед іншого, вказав, що облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації в порядку, встановленому законодавством, відповідає бухгалтерському обліку. Відтак, для встановлення факту не облікування товарів в установленому порядку слід перевірити відповідні бухгалтерські регістри та первинні документи, на підставі яких вони ведуться (як то накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо). У свою чергу порушенням встановленого порядку ведення бухгалтерського обліку є відсутність як таких відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, їх походження.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2025 року у справі № 580/1158/23.
01.11.2024 працівниками контролюючого органу складено акт про не надання документів під час фактичної перевірки № 1000/Ж6/17-00, у якому зазначено що після ознайомлення із запитом про надання документів від 25.10.2024 працівником ОСОБА_1 , платник податків, його законний представник відмовився у повному обсязі від надання первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, визначених запитом, а саме: договір з банком/анкета заява на еквайрингове підключення; банківські виписки та інше.
За вказане порушення вимог пункту 85.2 статті 85 ПК 26.12.2024 контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № 54509/13-01-07-09 за застосовано штрафні (фінансові) санкції у суму 2040 грн, яке позивачем не оскаржується.
З урахуванням викладених обставин та вимог пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, надані позивачем документи підтверджують належний облік товарних запасів, відповідають формі та змісту первинних документів, визначених Законом № 996-XIV та Положенням № 88, а відтак висновки контролюючого органу про те, що накладні на переміщення не підтверджують походження товарних запасів є не обґрунтованими.
Таким чином, кваліфікація дій позивача як порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР є безпідставною, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР , а відтак спірне ППР є протиправним та підлягає скасуванню.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 липня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич