01.06.2026 
ЄУН 335/1665/26
2/337/1968/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

01 червня 2026 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді – Мурашової Н.А.
за участю секретаря – Туяк О.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», місце знаходження: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, прим.2, до  ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
19.02.2026 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою ОСОБА_1 10.04.2024 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукут «Комфортний» №1547576, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в сумі 2000,00грн., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами.Відповідно до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним договором на свою користь. Відповідачка належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 21 000,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 2000,00грн., заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 12 900,00грн., заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» – 5100,00грн., штрафні санкції – 1000,000грн. 
Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00грн. 
Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2026 матеріали позовної заяви передано за підсудністю на розгляд до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, куди надійшли 10.04.2026.
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено її розгляд по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином,відзиву на позов або зустрічного позову не подала.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, в т.ч. у відсутність відповідачки відповідно до вимог ст.280 ЦПК України в заочному порядку. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Ст.638,640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Крім того, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015р. (далі – Закон №675).
Суд встановив, що між ТОВ «Слон Кредит» та  ОСОБА_1 10.04.2024 було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1547576.
Відповідно до вказаного кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала від кредитора ТОВ «Слон Кредит» в кредит грошові кошти в сумі 2000,00грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу - № НОМЕР_1 , строком на 360 днів - до 05.04.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,50%в день.
Відповідно до графіку платежів відповідачка зобов`язалася здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним кожні 30 днів. 
Крім того, умовами договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту передбачено нарахування штрафних санкцій.
Листом №20250115-1629 від 15.11.2025 ТОВ «Пейтек» повідомив ТОВ «Слон Кредит» про успішність операцій з переказу коштів, здійснених на підставі договору про переказ коштів №06062022-1 від 06.06.2022, зокрема, транзакція №1f101555-848d-4726-92a7-4080b7d9c92d від 10.04.2024 о 14:05:48, в сумі 2000,00грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Відповідно до договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», зокрема до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №1547576 від 10.04.2024.
Згідно з розрахунком заборгованості складеним уповноваженою особою ТОВ «Слон Кредит», заборгованість відповідачки за вищевказаним кредитним договором станом на 15.07.2025 становить 15 900,00грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту – 2000,00грн., заборгованості за процентами за користування кредитом – 12 900,00грн., штрафних санкцій – 1000,00грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним уповноваженою особою ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідачці нараховані проценти за період з 25.12.2024 по 05.04.2025 (102 календарних днів) в розмірі 5100,00грн.
Таким чином, заборгованість відповідачки за вищевказаним кредитним договором становить 21 000,00грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 2000,00рн., заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 12 900,00грн., заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» – 5100,00грн., штрафні санкції – 1000,000грн.
Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали електронний кредитний договір, оформлений письмовим документом і підписаний сторонами в порядку, передбаченому ст.207 ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію».
При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. 
Кредитор надав позичальнику/відповідачці кошти шляхом їх перерахування за реквізитами банківської картки, які остання повинна була повернути в строк до 05.04.2025.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку.
В межах цієї справи позивач вимагає стягнення з відповідачки заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 2000,00рн., заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 12 900,00грн., заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» – 5100,00грн., штрафні санкції – 1000,000грн.
Цей розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується копією кредитного договору, відповідними розрахунками, наданими позивачем, які суд вважає належними та допустимими доказами. 
При цьому, відповідачка обґрунтованого заперечення проти позову не подала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. 
В той же час, оцінивши обставини справи, суд вважає заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 1000,00грн. необґрунтованими та безпідставними.
Так, дійсно за умовами укладеного між сторонами електронного кредитного договору передбачено обов`язок позичальника/відповідачки сплатити кредитору/позивачу неустойку/пеню у разі порушення строків повернення кредиту на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування.
Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан.
Суд відхиляє як безпідставні посилання представника позивача як на правомірність нарахування неустойки/пені на норми спеціального законодавства - Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023), п.6 Прикінцевих та перехідних положень якого встановлює, що споживач звільняється від сплати неустойки (пеня, штраф) за прострочення зобов`язання лише за кредитними договорами, що були укладені у період з 01.03.2020 до тридцятого дня включно з дня набрання чинності цим законом, тобто до 24.01.2024, і відповідно з 24.01.2024 заборона нарахування неустойки відсутня.
Суд виходить з того, що за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України, а не окремі закони. Вказане узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №362/2159/15-ц і підтвердженими усталеною судовою практикою.
Крім того, з системного аналізу як приписів п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Отже, в силу п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України відповідачка звільнена від сплати на користь позивача передбаченої кредитним договором та нарахованої неустойки/пені в розмірі 1000,00грн. за порушення строків повернення кредиту, у зв`язку з чим в цій частині позовних вимог слід відмовити.
В іншій частині визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором ґрунтується на умовах кредитного договору та нормах чинного законодавства, підтверджений належним чином та відповідачкою не спростований, тому стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за кредитним договором №1547576 від 10.04.2024 в загальному розмірі 20 000,00грн. (тіло кредиту – 2000,00рн., заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором – 12 900,00грн., заборгованості за нарахованими процентами ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» – 5100,00грн.)
На підставі вищевикладеного, позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід задовольнити часткового.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 20 00,00грн. або 95,24% від первісно заявлених (20 000,00грн. х 100% / 21 000,00грн) витрати по сплаті судового збору в сумі грн (2662,40грн х 95,24% / 100%). 
Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу.
Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» отримував правову допомогу від адвоката Столітнього М.М. на загальну суму 10 000,00грн.
Так, в межах цієї справи позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» отримував правову допомогу адвоката Столітнього М.М., що підтверджується договором про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, заявкою №14874 від 12.01.2026 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, Актом №14874 від 09.02.2026 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020, які суд вважає належними та допустимими доказами.
Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному позивачем розмірі 10 000,00грн.
Так, згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, § 268).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Так, згідно з актом №14874 від 90.02.2026 прийому-передачі (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги №10-12/2024 від 10.12.2024 розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00грн визначено з урахуванням таких послуг: зустріч, консультація та роз`яснення з правових питань у рамках цивільного судочинства - 0,5год., 440,00грн; дослідження наданих документів та аналіз фактичних обставин справи - 1год., 840,00грн.; аналіз чинного законодавства - 0,5год., 440,00грн.; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції - 1год., 840,00грн.; письмова юридична консультація, складання письмового консультативного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної позиції захисту прав та інтересів - 1год., 840,00грн.; проведення заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів, складання, оформлення та направлення адвокатських запитів - 1год., 840,00грн.; складання позовної заяви - 2год., 1640,00грн.; складання та оформлення інших документів - 1год., 840,00грн.; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді - 2год., 1640,00грн.; представництво під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою - 2год., 1640,00грн. 
При цьому, складена адвокатом позовна заява здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною. До позовної заяви додані копії кредитного договору, договору факторингу, розрахунок заборгованості, правоустановчі документи позивача та документи на підтвердження витрат на правничу допомогу. Інших документів в межах цієї справи адвокатом не складалось та не подавалось. Участі в судових засідання адвокат не приймав.
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу 10 000,00грн. є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, яка стосується стягнення кредитної заборгованості, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом. Суд вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги (проведення консультації, вивчення документів, аналіз законодавства та судової практики, складання позовної заяви) з витрачанням вказаного часу та визначеної вартості. В даному випадку позивач не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Суд вважає, що відсутність в даній справі будь-яких заперечень щодо витрат на правничу допомогу та клопотання про зменшення їх розміру від відповідачки, не впливає на вищевказані висновки.
З урахуванням вищевикладених мотивів, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі і вважає, що цей розмір необхідно зменшити, стягнувши з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі до 4000,00грн., що забезпечить баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 20 000,00грн. або 95,24% від первісно заявлених (20 000,00грн. х 100% 21 000,00грн) витрати на правничу допомогу в сумі 3809,06грн. (4000,00грн х 95,24% / 100%). 
Керуючись ст.3,6,15,16,207,525,526,530,610,611,626-629,633,634,638,640,1046-1050 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141, 259, 263-265,280,282 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації:АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, заборгованість за кредитним договором №1547576 від 10.04.2024 в загальному розмірі 20 000,00грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). 
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації:АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», ЄДРПОУ 44559822, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2, в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2535,67грн., витрат на правову допомогу в сумі 3809,06грн., усього 6344,73грн (шість тисяч триста сорок чотири гривні 73 копійки).
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя        Н.А. Мурашова