ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"26" червня 2026 р.	 	Справа № 916/167/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши заяву (вх. суду № 2-1227/26 від 22.06.2026) фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича про ухвалення додаткового рішення, у справі 
за позовом: Фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18А; код ЄДРПОУ 44923620),
про стягнення 154850,00 грн.
Розгляд заяви здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/167/26 за позовом фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА", в якій позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за перевезення у розмірі 154850,00 грн. 
Крім того, позивач в позовній заяві відповідно до вимог ст. 162 ГПК України зазначив, що орієнтовний розмір його витрат на правничу допомогу становить 16200,00 грн (13200,00 грн - витрати на правничу дпомогу + 3000,00 грн - гонорар успіху).
Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.05.2026 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" на користь фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича суму заборгованості за перевезення у розмірі 100000,00 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
22 червня 2026 року до Господарського суду Одеської області від фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. № 2-1227/26), в якій заявник просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16200,00 грн.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
З матеріалів справи слідує, що представником позивача є адвокат Лоза Віктор Миколайович.
На підтвердження повноважень адвоката надано ордер серія ВО №1128802, (т. 1, а.с. 9), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1, а.с. 11).
Матеріали справи свідчать, що 05 січня 2026 року між фізичною особою-підприємцем Іріховим Ібраїмом Мустафайовичем (надалі – клієнт або довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (надалі – адвокат або повірений) був укладений договір про надання правової допомоги (надалі – Договір).
Відповідно до умов п. 1.1. Договору повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити наступні дії: Надати правову допомогу у спорі, що виник із ТОВ "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА". З цією метою: 1. Здійснити огляд, дослідження, аналіз та попередню правову оцінку документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням. 2. Провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу. 3. Здійснити аналіз судової практики. 4. Провести усі необхідні арифметичні розрахунки. 5. Підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву. 6. Вчинити інші дії, необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу.
Згідно умов п. 2.1. Договору, за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього Договору, довіритель сплачує повіреному винагороду в розмірі 13200,00 грн.
Згідно умов п. 2.2. Договору розрахунок здійснюється в наступному порядку: кошти у вказаній в п. 2.1. сумі сплачуються повіреному в момент направлення до суду підготовленої позовної заяви будь-яким зручним способом.
Згідно умов 2.3. Договору при задоволенні позову повірений отримує від довірителя премію (гонорар успіху) в сумі 3000,00 грн.
Також, 19 січня 2026 року між фізичною особою-підприємцем Іріховим Ібраїмом Мустафайовичем (надалі – довіритель) та адвокатом Лозою Віктором Миколайовичем (надалі – повірений) було оформлено Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору від 05.01.2026 про надання правової допомоги, згідно з яким сторони погодили професійну правничу допомогу в межах справи № 916/177/26 на загальну суму 16200,00 грн, а позивачем прийняті без зауваження такі послуги:
- Огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та ін. доказів за їх місцезнаходженням (4 год.);
- Проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу (0,15 год.);
Здійснення аналізу судової практики (1 год.);
Проведення арифметичних розрахунків (0,20 год.);
Підготовка пакета документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви (9,25 год.);
Вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (4 год.).
З викладеного слідує, що на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, наданої адвокатом Лоза В.М. надано: Договір про надання правової допомоги від 05.01.2026 та Акт наданих послуг від 19.01.2026.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частин 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.
Відповідно до частин 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження обставин щодо понесення судових витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. 
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне або майбутнє здійснення таких витрат учасником справи.
Поряд з цим у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПУ України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
З доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу із розглядом справи в господарському суді, надано оформлений 19.01.2026 між позивачем і адвокатом Акт приймання-передачі наданих послуг, в якому зазначено перелік послуг наданих адвокатом.
Отже, з доказів наявних в матеріалах справи слідує, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу з розгляду справи в господарському суді, надано: Договір про надання правової допомоги від 05.01.2026, ордер серії ВО №1128802 від 19.01.2026, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, Акт приймання-передачі наданих послуг від 19.01.2026.
Таким чином, з аналізу поданих позивачем доказів можна зробити висновок, що заявлені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи № 916/167/26, а тому суд дійшов висновку, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 16200,00 грн підтверджується матеріалами справи.
За цих обставин, приймаючи до уваги надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи, врахувавши відсутність в матеріалах справи належних доказів неспівмірності цих витрат та обґрунтованого клопотання відповідача про їх зменшення, суд дійшов висновку, що витрати позивача є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, враховуючи, що позивачем доведено та документально підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 916/167/26 в розмірі 16200,00 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Заяву фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18А; код ЄДРПОУ 44923620) на користь фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 16200,00 грн.
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Додаткове рішення підписано 26.06.2026.

Суддя Нікітенко С.В.