ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/13597/24
Провадження № 22-ц/820/1017/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Демчук В.М.
за участю представника відповідача – адвоката Шарка М.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Колмексім», ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідачів, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дев`яткою Олександром Григоровичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року (суддя Колієв С.А.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Колмексім», ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними.
В обґрунтування позову зазначав, що 21.10.2019 ОСОБА_2 взяв у нього в борг 51000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2019, про що видав відповідну боргову розписку. Оскільки у визначений борговою розпискою строк ОСОБА_2 борг не повернув, у листопаді 2022 року він звернувся до суду із позовом про стягнення боргу. 
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2023 у справі №686/22871/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.10.2019 у сумі 51000 доларів США, а також 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 3290,55 доларів США, а всього 54290,55 доларів США. Вказане рішення набрало законної сили. 
Постановами головного державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яковенко Т.І. від 30.08.2023 та від 18.01.2024 відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики у сумі 54290,55 доларів США (ВП №73876899) та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 12181,00 грн та 194939,53 грн – витрат на правову допомогу (ВП 72642951). Постановою державного виконавця від 18.01.2024 року вказані виконавчі провадження були об`єднані в одне виконавче провадження № 73881760.
Зазначав, що станом на 23.04.2024 зведене виконавче провадження № 73881760 залишається невиконаним та загальна заборгованість по ньому становить 207120,53 грн і 54290,55 доларів США.
Вказував, що з інформації ГСЦ МВС України йому стало відомо, що у березні 2021 року ОСОБА_2 здійснив відчуження належних йому транспортних засобів на користь пов`язаних з ним осіб. Так, 17.03.2021 ОСОБА_2 за актом приймання-передачі передав належний йому на праві власності причіп НПС 7310.025, 2013 р.в., № шасі НОМЕР_1 і сідловий тягач IVECO Starlis 12882 куб.см, 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 до статутного капіталу ТОВ «КОЛМЕКСІМ», в якому частка ОСОБА_2 становила 99,41% розміру статутного капіталу та директором якого він є. Також, 16.03.2021 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, який оформлений в ТСЦ 5342 продав ОСОБА_3 належний йому автомобіль марки Skoda Octavia, 1598 куб. см, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_3 . При цьому, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_2 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину, а також останній є бізнес-партнером ОСОБА_2 у ТОВ «МТС-Світловодськ», учасниками і кінцевими беніфіціарнимим власниками якого вони є.
Просив врахувати, що вказані правочини з відчуження належного ОСОБА_2 майна, а саме передача останнім безоплатно у статутний капітал товариства, в якому він є власником та директором, двох транспортних засобів (причіпу та сідлового тягача) та продаж легкового автомобіля (Skoda Octavia) батькові жінки, з якою він перебуває у фактичних шлюбних стосунках, та фактичному бізнес-партнеру, враховуючи момент вчинення таких правочинів – на момент існування простроченої заборгованості за договором позики, яка мала бути повернута 31.12.2019, свідчать про фраудаторність таких правочинів, а саме що вони були вчинені ОСОБА_2 з метою унеможливлення звернення стягнення на таке майно.
На підставі викладеного просив визнати недійсним акт приймання-передачі причіпу НПС 7310.025, 2013 р.в., № шасі НОМЕР_1 та транспортного засобу – сідлового тягача IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 до статутного фонду ТОВ «КОЛМЕКСІМ», який був укладений 17.03.2017 між ОСОБА_2 та ТОВ «КОЛМЕКСІМ », а також визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Skoda Octavia», 1598 куб.см, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_3 , який був укладений 16.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ТСЦ 5342.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 березня 2025 року залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідачів, - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Дев`ятку О.Г., подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення фактичним обставинам справи.
Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги відзив ОСОБА_2 на позов, з огляду на те, що позивачу на виконання вимог ЦПК України було надіслано лише копію відзиву без долучених до нього документів. Крім того, на думку скаржника, ОСОБА_2 не обґрунтовано причини пропуску строку на подання відзиву.
А тому скаржник вважає, що суд встановив обставини щодо укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу №0481, згідно з якого ФГ «Коровенко» придбало у власність транспортний засіб марки НПС модель 7310.025, з порушенням норм процесуального права.
Вважає, що обмежившись посиланням на обрання позивачем неналежного способу захисту, суд першої інстанції не надав оцінку зазначеним позивачем фактичних та юридичних підстав позову та пов`язаного з цим способу захисту прав позивача.
Звертає увагу, що на момент відчуження рухомого майна, 16-17 березня 2021 року, ОСОБА_2 мав прострочене зобов`язання щодо повернення позики, а тому підставами позову позивач зазначив те, що укладені ОСОБА_2 угоди щодо передачі належного останньому рухомого майна, яке могло бути реалізовано в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення з нього боргу за договором позики, є фраудаторними правочинами, направленими на недопущення звернення стягнення на майно боржника, оскільки були вчинені ним на шкоду інтересам позивача, як позикодавця за договором позики.
На думку скаржника, такі дії хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
З урахуванням наведеного, вважає, недійсним акт приймання-передачі причепу НПС 7310.025 та сідлового тягяча IVECO STRALIS до складу статутного фонду товариства з огляду на те, що відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; майно відчужене на підставі безвідплатного правочину; майно відчужене на користь товариства, в якому відповідач мав вирішальну частку у розмірі 99.41% розміру статутного капіталу та директором якого він являється; після зменшення розміру частки статутного капіталу до 62.76% ОСОБА_2 зберіг прямий вирішальний влив на товариство; після передачі вказаного майна відповідач фактично не втратив право на володіння та користування даними транспортними засобами. 
Сукупність наведених обставин, на думку скаржника, доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна (причепу НПС 7310.025 та сідлового тягача IVECO STRALIS) відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором (позивачем) на майно ОСОБА_2 як боржника.
Звертає увагу на те, що належний ОСОБА_2 автомобіль SKODA OCTAVIA 1598 куб. см., 2013 р. в., № куз. НОМЕР_3 на підставі договору купівлі продажу, укладеному в ТСЦ 5342 16.03.2021, ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 . В даному випадку, на думку скаржника, оспорюваний договір від 16.03.2021 є фраудаторний з огляду на те, що: момент вчинення договору - 16 березня 2021 року, тобто на момент існування простроченної заборгованості по договору позики, оскільки за договором позика повинна була бути повернута до 31.12.2019; контрагент з яким ОСОБА_2 вчинив оспорюваний договір, ОСОБА_3 , - бізнес партнер ОСОБА_2 та батько ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_2 проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу між собою та яка являється матір`ю його дитини;- ціна транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA в п.3.1. оспорюваному договорі купівлі-продажу не зазначена, тому підтвердження продажу автомобіля за ринковою ціною відсутнє, також це свідчить про відсутність оплати ціни договору контрагентом боржника. 
Вважає, що сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки вчинив оспорюваний договір купівлі-продажу належного йому транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA, який порушує майнові інтереси позикодавця (позивача) і направлений на недопущення звернення стягнення позикодавця (позивача) на майно боржника (позичальника), що дозволяє зробити висновок, що оспорюваний договір купівлі-продажу є фраудаторним, тобто вчиненим на шкоду позивачу (позикодавцю).
Вказує, що при вирішенні питання щодо впливу на результат розгляду даного позову факту належності ОСОБА_2 іншого майна (зернозбирального комбайну марки CASE AFX 8010, рік випуску 2008, реєстраційний номер НОМЕР_4 ), яке не відчужувалося, накладання арешту на вказане майно в межах ЗВП № 73881760, позивач виходить з того, що наявність у позивача іншого майна не має правового значення для даного позову. Звертаючись з даним позовом, позивач оспорює укладені ОСОБА_2 правочини як фраудаторні договори, а не оскаржує дії державного виконавця щодо виконання рішення суду, арешту й продажу іншого майна боржників. Тим більше, до процесуальних обов`язків позивача не відноситься з`ясування наявності у відповідача, який не виконує рішення суду і не повертає борг, наявність іншого майна для примусового виконання рішення суду. Обов`язком позичальника є повернути позику, а не відчужувати майно для уникнення повернення боргу.
Вважає, що визнання недійсними спірних правочинів призведе до відновлення становища яке існувало до порушення і для повернення майна ОСОБА_2 оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається, тому позивачем не заявлялась вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу седільного тягяча IVECO STRALIS від 22.01.2023, який був укладений між Товариством та ОСОБА_4 та договору купівлі-продажу транспортного засобу марки SKODA OCTAVIA від 10.02.2024, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Шарко М.Б. заперечив проти доводів апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 21.10.2019 ОСОБА_2 видав ОСОБА_1 боргову розписку, в якій підтвердив факт отримання у останнього у борг 51000 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.12.2019 (т.1 а.с. 22).
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.03.2023 у справі №686/22871/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21.10.2019 у сумі 51 000,00 доларів США, 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 3290,55 доларів США, а всього 54290,55 доларів США; а також понесені судові витрати у виді сплати судового збору у сумі 12181,00 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 194939,53 гривень (т.1 а.с. 23-25).
Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.08.2023 відкрито виконавче провадження №72642951 з примусового виконання виконавчого листа №686/22871/22 від 19.05.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 12181,00 гривень та витрат на правничу допомогу у сумі 194939,53 гривень (т.1 а.с. 26-27).
Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2024 відкрито виконавче провадження №73876899 з примусового виконання виконавчого листа №686/22871/22 від 19.05.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 54290,55 доларів США (т.1 а.с.28-29).
Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 18.01.2024 виконавчі провадження №72642951, №73876899 були об`єднані у зведене виконавче провадження №73881760 (т.1 а.с. 30).
Згідно з інформацією Голосіївського відділу ДВС у місті Києві № 17462/27.1-24 від 12.02.2024, на виконанні у вказаному відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження №73881760, до складу якого входять в тому числі виконавчі провадження №72642951, №73876899 із примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/22871/22. Згідно з даних Реєстру прав власності на нерухоме майно та відповіді МВС нерухоме майно та зареєстрованих транспортних засобів за боржником відсутні. 02.10.2023 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою був накладений арешт на комбайн зернозбиральний р.н. НОМЕР_5 марки CASE AFS 8010. Також 14.11.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на належні боржнику частки у статутному капіталі ТОВ «Колмексім» у розмірі 62,76% та у ТОВ «МТС-Світловодськ» у розмірі 12500 грн.
Згідно листа Голосіївського відділу ДВС у м. Києві № 48786/27.1-24 від 18.04.2024, за зведеним виконавчим провадженням №73881760, до складу якого входять в тому числі виконавчі провадження №72642951, №73876899 стягнення не проводилося, заборгованість по виконавчому провадженні становить 207120,53 грн, 54290,55 доларів США, виконавчий збір на суму 226607,33 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 738,00 гривень.
Згідно з відповіддю Головного сервісного центру МВС від 30.04.2024, транспортний засіб НПС 7310.025, 2013 р.в. № шасі НОМЕР_1 з 20.05.2020 був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 17.03.2021 у зв`язку із передачею до статутного капіталу право власності на вказаний транспортний засіб було зареєстроване за ТОВ «Колмексім». Транспортний засіб IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 з 20.05.2020 був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 17.03.2021 у зв`язку із передачею до статутного капіталу право власності на вказаний транспортний засіб було зареєстроване за ТОВ «Колмексім», а з 25.01.2023 власником цього транспортного засобу є ОСОБА_4 .
Автомобіль марки Skoda Octavia, 1598 куб. см, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_3 був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 з 21.11.2019. 16.03.2021 право власності на вказаний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу зареєстровано за ОСОБА_3 
16.03.2021 у ТСЦ 5342 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований договір купівлі-продажу транспортного засобу 5342/2012/2479089 згідно якого ОСОБА_3 придбав автомобіль марки Skoda Octavia, 1598 куб. см, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_3 . 
10.02.2024 між ТОВ «Спецагроексперт», як комісіонером, та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу №2.30.01.Л згідно з якого ОСОБА_5 придбав автомобіль марки Skoda Octavia, 1598 куб. см, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_3 .( т. 1. а.с. 189-190).
05.03.2017 між ОСОБА_2 та ТОВ «Колмексім» був складений Акт прийому-передачі майна, що передається учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Колмексім» в якості внеску до Статутного капіталу (фонду) Товариства згідно якого ОСОБА_2 передав в якості внеска до Статутного капіталу ТОВ «Колмексім» належні йому причіп марки НПС 7310.025, 2013 р.в. № шасі НОМЕР_1 та сідловий тягач марки IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 .
22.01.2023 між ПП «Леон-Поділля», як комісіонером, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №361, згідно з якого ОСОБА_4 придав у власність автомобіль марки IVECO Starlis, № шасі НОМЕР_2 . (т. 1 а.с. 245-247).
10.09.2021 між ПП «Хмельницькі Інформаційні Ресурси», як комісіонером, та ФГ «Коровенко» був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №0481, згідно якого ФГ «Коровенко» придбало у власність транспортний засіб марки НПС модель 7310.025, № шасі НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 17.03.2021 кінцевим беніфіціарним власником ТОВ «Колмексім» є ОСОБА_2 (відсоток частки у статутному капіталі – 99,41 %) (т. 1 а.с. 44-47).
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.03.2021 рік кінцевим беніфіціарним власником ТОВ «МТС-Світловодськ» є ОСОБА_2 (розмір частки у статутному капіталі 12500 грн), ОСОБА_3 (розмір частки у статутному капіталі – 12500,00 грн) та ОСОБА_1 (розмір частки у статутному капіталі – 25000 грн), керівником вказаного товариства є ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 48-52). 
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, позивач пред`явив цей позов, обравши неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки заявлена позовна вимога не призведе до відновлення прав позивача, а потребуватиме нового звернення до суду з реальним відновленням порушених прав.  
З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника. 
Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та інших.
Обрання позивачем неналежного (неефективного) способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. 
Позивач при зверненні до суду з цим позовом просив визнати недійсними акт приймання-передачі причіпу НПС 7310.025, 2013 р.в. № шасі НОМЕР_1 та транспортного засобу – сідлового тягача IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 до статутного фонду ТОВ «КОЛМЕКСІМ», який був укладений 17.03.2017 між ОСОБА_2 та ТОВ «КОЛМЕКСІМ», а також визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Skoda Octavia», 1598 куб.см, 2013 р.в., № кузова НОМЕР_3 , який був укладений 16.03.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в ТСЦ 5342, посилаючись на їх фраудаторність, а саме таких, що вчинені всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом, з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника та направлені на шкоду кредитора.
Водночас, судом першої інстанції правильно встановлено, що 17.03.2021 на підставі акту приймання-передачі, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Колмексім» належні ОСОБА_2 причіп НПС 7310.025, 2013 р.в., № шасі НОМЕР_1 та сідловий тягач IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 були передані останнім ТОВ «Колмексім» в якості внеску до статутного капіталу вказаного товариства. 10.09.2021 ТОВ «Колмексім» на підставі договору купівлі-продажу відчужило ФГ «Коровенко» причіп НПС 7310.025, 2013 р.в. № шасі НОМЕР_1 , а 22.01.2023 вказане товариство продало сідловий тягач IVECO Starlis, 12882 куб. см., 2011 р.в., № шасі НОМЕР_2 , про що був укладений відповідний договір купівлі-продажу. 
Крім того, 16.03.2021 ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 належний йому автомобіль марки Skoda Octavia, 1598 куб. см, 2013 р.в., кузов № НОМЕР_3 . 10.02.2024 вказаний автомобіль ОСОБА_3 продав ОСОБА_5 , про що був укладений відповідний договір купівлі-продажу №2.30.01.Л.
З огляду на викладене вище, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання недійсними лише первісних правочинів щодо відчуження спірних транспортних засобів, які в подальшому також були відчужені, не є належним способом захисту порушеного права, без оспорювання наступних договорів відчуження такого майна. 
Визнання недійсним лише первісних правочинів, на підставі яких відповідачем ОСОБА_2 були відчужені належні йому транспортні засоби, без оспорювання наступних договорів відчуження такого майна, саме по собі не призведе до повернення такого майна останньому та відповідно не забезпечить можливість звернення стягнення на таке майно у відповідному виконавчому провадженні.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що визнання недійсними оспорюваних правочинів призведе до відновлення становища яке існувало до порушення і для повернення майна ОСОБА_2 , з огляду на те, що після відчуження ОСОБА_2 спірних транспортних засобів ТОВ «Колмексім» та ОСОБА_3 відповідно, останні у подальшому також відчужили такі транспортні засоби уклавши відповідні правочини.
Тож суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові у зв`язку з неефективністю обраного способу захисту позивачем.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем строків подачі відзиву на позов, оскільки такі процесуальні порушенні не призвели до неправильного вирішення справи по суті.
Також безпідствними є доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не були досліджені обставини, які свідчать про фраудаторність правочинів, оскільки неналежність та неефективність заявлених позивачем способів захисту є самостійною підставою для відмови у позові,  навіть якщо факт порушення прав є доведеним.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Дев`яткою Олександром Григоровичем, залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк 

О.І. Талалай