Справа № 203/359/26 
Провадження № 1-кп/0203/1379/2026 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра
в складі: головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 
за участю прокурора – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62025170030002517 від 19 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Пологівського р-ну Запорізької області, гр. України, із середньою освітою, неодружений, утриманців не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді курсанта навчального взводу навчальної роги 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимий:
- 27.05.2016 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 он. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, але на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, 
- 19.06.2018 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення, волі. Звільнений 28.11.2018 по відбуттю строку покарання;
- 28.05.2020 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, але на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки, та ухвалою від 10.06.2022 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -
встановив:
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 -частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території Украйни із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-ІХ до 5.години 30 хвилин 03.02.2026. .
Відповідно Наказу № 240 від 14.08.2024 командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 начального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .
Отже солдат ОСОБА_6 , в розумінні вимог ст.ст.18,19,22,401 диспозиції ст.407 КК України, є військовослужбовцем та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби під час дії воєнного стану. 
ОСОБА_6 , діючи умисно, незаконно, припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, сі. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройний Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, діючи всупереч інтересам та встановленого порядку несення військової служби, під час дії воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, та без поважних причин, 13 вересня 2024 року, не пізніше 20 години 50 хвилин, самовільно залишив територію табірного збору військової частини НОМЕР_1 , розташованого поблизу смт Гвардійське (зараз — Зарічне) Самарійського району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), звідки прибув до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 29 грудня 2025 року, коли був затриманий співробітниками поліції, в наслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду пояснив, що був призваний по мобілізації та перебував у військовій частині НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_3 . В вересні 2024 року він самовільно залишив частину та до затримання, тобто до 29.12.2025, перебував за місцем свого мешкання в м. Запоріжжя. В скоєному кається.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів відносно обвинуваченого, визначивши, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. 
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, вину визнав повністю, щиро покаявся у скоєному.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. 
При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_5  має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_5  визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 29 грудня 2025 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити у вигляді тримання під вартою. 
На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя          ОСОБА_1