Справа № 199/5019/24
(2-о/199/28/25) 

РІШЕННЯ
Іменем України

04.12.2025 року  Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі: головуючого судді – Авраменка А.М.,
при секретарі судового засідання – Кріпаченко М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи – територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, –
ВСТАНОВИВ:
28 червня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 через свого представника із заявою окремого провадження про встановлення факту родинних відносин, в якій просив суд встановити факт, що він, ОСОБА_2 , є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своєї заяви заявник послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_3 , яка проживала разом із заявником на момент своєї смерті. З метою оформлення своїх спадкових справ заявник звернувся до Четвертої ДДНК, однак 10 грудня 2022 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної – видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова мотивована неподання заявником доказів на підтвердження родинного зв`язку зі спадкодавцем. Із вказаною постановою заявник не погоджується, вважає, що долученими до заяви доказами повністю підтверджується заявлений ним факт, а ситуація зі складнощами у підтвердженні родинного зв`язку зумовлена тим, ОСОБА_3 в момент реєстрації народження заявника у шлюбі не перебувала, тому прізвище заявника спочатку було записано за дівочим прізвищем матері – ОСОБА_4 . В подальшому після реєстрації шлюбу із батьком заявника останній визнав своє батьківство і прізвище заявника було змінено на прізвище батька – ОСОБА_5 . Так само і матері заявника взяла прізвище чоловіка та була записана як ОСОБА_5 . 01 березня 1967 року шлюбі між батьками сторін було розірвано, мати заявника повернулась на своє дівоче прізвище ОСОБА_4 . 22 червня 1967 року матір заявника одружилась вдруге, взяла прізвище нового чоловіка – ОСОБА_6 . На сьогоднішній день свідоцтво про народження заявника втрачено, відновити його заявник не може через бойові дії на території України, оскільки звернутись до ЗАГСу Калінінградської області заявник не може, тому вимушений звернутися до суду задля встановлення заявленого ним факту родинного зв`язку, на підтвердження якого долучає вичерпні докази.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2024 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначеного до судового розгляду. Цією ж ухвалою за клопотанням сторони заявника витребувано низку доказів.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2024 року провадження у справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника заявника.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2025 року провадження у справі поновлено.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2025 року судом витребувано докази.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 26 травня 2025 року залучено до участі у справі в якості правонаступника заявника – ОСОБА_1 .
В останнє судове засідання сторона заявника не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, надіслала до суду заяву про проведення останнього судового засідання у справі за відсутності сторони заявника, просила заяву окремого провадження задовольнити. Крім того, в ході розгляду справи у попередніх судових засіданнях представник правонаступника заявника вимоги свого довірителя підтримала, наполягала на задоволенні заяви окремого провадження в повному обсязі. Також від представника правонаступника заявника до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник так само просила заяву окремого провадження задовольнити, продублювала зміст заяви окремого провадження, а також додатково послалась на те, що зі змісту листа АНД ВДРАЦС у м. Дніпрі ПСМУМЮ з`ясовано наявність актового запису про народження ОСОБА_2 , внесення змін до такого актового запису в частині зміни прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , послалась і на відмову приватного нотаріуса в оформленні спадкових прав за заповітом ОСОБА_1 після ОСОБА_2 .
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Від представника заінтересованої особи Четвертої ДДНК до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності такої заінтересованої особи та прийняття рішення судом на власний розсуд.
Вислухавши представника заявника в ході розгляду справи, допитавши свідків, а також дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого відкрилась спадщина на належне останній спадкове майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1 . Викладене підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією лікарського свідоцтва про смерть, копією довідки про причину смерті, копією свідоцтва про право власності на житло, копією технічного паспорту, копією листа КП «ДМБТІ» ДМР, копією матеріалів спадкової справи.
10 грудня 2022 року в інтересах ОСОБА_2 його представником було подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як матері спадкоємця, у відповідь на що державним нотаріусом Четвертої ДДНК тією ж датою винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану квартиру. Відмова мотивована неподанням доказів родинного зв`язку спадкодавиці та спадкоємця, а саме доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 . Викладене підтверджується копією спадкової справи.
Разом з тим, судом також встановлено, що на момент смерті спадкодавиці разом із нею за адресою АДРЕСА_2 був зареєстрований та фактично постійно проживав ОСОБА_2 , що підтверджується копією відмітки у паспорті про реєстрацію місця проживання, копією відповіді на запит суду, копією довідки №602, копією листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, копією довідки про склад сім`ї, в якій ОСОБА_2 зазначений як син спадкодавиці.
Похованням спадкодавиці ОСОБА_3 займався ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про поховання.
Як слідує зі змісту копій свідоцтв про шлюб, народження, розірвання шлюбу, копії листа Амур-Нижньодніпровського ВДРАЦС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) первісним дошлюбним прізвищем спадкодавиці ОСОБА_3 (прізвище при народженні) є ОСОБА_4 , в подальшому нею укладено шлюб із ОСОБА_7 , за наслідками чого взято прізвище чоловіка – ОСОБА_5 , однак 01 березня 1967 року такий шлюб розірвано, спадкодавиця повернулась до свого дошлюбного прізвища – ОСОБА_4 . 22 червня 1967 року спадкодавиця уклала другий шлюб із ОСОБА_8 , взяла прізвище чоловіка – ОСОБА_6 , яке залишилось незмінним до моменту її смерті. Дані обставини підтверджуються і матеріалами спадкової справи.
В той же час, судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_2 , прізвище якого спочатку було записано як ОСОБА_4 , а в подальшому змінено на ОСОБА_5 шляхом внесення відповідних змін до запису акту про народження №737, матір`ю останнього зазначено ОСОБА_9 . Дані обставини підтверджуються копією запису акту про народження, копією свідоцтва про народження.
Факт родинних відносин та спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
01 листопада 2023 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої ДДНК Шугаєвою Н.С. за реєстровим №3-2268, який є чинним дотепер, що підтверджується копією такого заповіту та копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 за заповітом, а 21 травня 2025 року приватним нотаріусом ДМНО Медяник В.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії – відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, що мотивовано ненадання доказів родинного зв`язку між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи.
Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, СК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі – Порядок).
Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
За змістом норм ст.ст.133, 145, 147 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік – батьком дитини. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька.
Частиною 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Частиною 1 ст.126 СК України визначено, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Положеннями ст.134 СК України встановлено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
За змістом положень ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частинами 1, 2 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ст.68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах – посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку.
Згідно ст.69 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах – посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.
Положеннями п.4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти.
За змістом ст.ст.76, 89, 95, 100, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.
Юридичні факти – це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.
Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».
Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, в першу чергу документів, які посвідчують акти цивільного стану (народження, смерть, реєстрація/розірвання шлюбу тощо) відносно первісного заявника, його матері, а також з показів свідків, копій матеріалів спадкових справ, які містять копії довідок з низки державних реєстрів, встановлено, що первісний заявник  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно є сином та матір`ю відповідно, а наявні складнощів у підтвердженні їх родинного зв`язку в позасудовому порядку, що зумовлені неможливістю отримання дублікатів свідоцтв про народження первісного заявника до зміни прізвища, про перший шлюб  ОСОБА_3 тощо, в ході розгляду даної цивільної справи фактично були усунути за допомогою сукупності інших наявних у справі доказів, аналізі та співставленні їх змісту, які і дозволили суду дійти висновку про дійсність заявленого факту, що має юридичне значення. За таких обставин, оскільки встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для подальшого належного оформлення його спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину, не пов`язаність встановлення цього юридичного факту із подальшим вирішенням спору про право, оскільки заявник є єдиним спадкоємцем за заповітом, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити даний юридичний факт в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення.
У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.133, 145, 147 СК України, п.п.4.16, 4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку, ст.ст.1216, 1217, 1258, 1262 ЦК України, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –
ВИРІШИВ:
Заяву окремого провадження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи – територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 26510514; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), Четверта дніпровська державна нотаріальна контора (ЄДРПОУ 02890966; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Радистів, 8), про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами – задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, – факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; уродженець м. Новомосковськ Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко