Справа №519/1049/25 
Провадження № 2/519/281/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29.04.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Лемця С.П.,
за участю секретаря судового засідання Волкової Н.О,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ДП «Морський торговельний порт «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 з 16.07.2018 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний», що підтверджується витягом із наказу иректора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 645-ос від 13.07.2018.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 12.05.2023 № 399, зокрема, змінено назву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний».
Відповідно до наказу ДП «МТП «Південний» від 18.01.2022 № 60-ос, з 01.02.2022 по 28.02.2022 Відповідач перебував у щорічній відпустці за період роботи з 16.07.2021 по 16.07.2022 тривалістю 28 календарних днів. Тобто, фактично Відповідач отримав щорічну відпустку, 13 календарних дні - за відпрацьований період часу (з 16.07.2021 - 28.02.2022) та 11 календарних днів наперед, за невідпрацьований період часу - з 01.03.2022 по 16.07.2022.
З 01.03.2022 по 23.10.2024 Відповідач перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до наказу від 24.02.2022 № 252-ос.
З 24.10.2024 Відповідач був відсутнім на робочому місці, про що складено відповідний Акт.
27.11.2024 ОСОБА_1 звільнився з ДП «МТП «Південний», за угодою сторін, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом директора ДП «МТП «Південний» з особового складу № 1639-ос від 27.11.2024. Проте, на день звільнення Відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані 11 календарних днів відпустки, розмір заборгованості становить 8 244 грн 53 коп., що є підставою для пред`явлення позову.
Із метою досудового врегулювання спору ДП «МТП «Південний» зверталось до Відповідача з письмовою вимогою від 09.12.2024 № 7424/13/104/24 щодо погашення зазначеної суми заборгованості у добровільному порядку. Але станом на день подання позову Відповідачем жодних дій, спрямованих на добровільне погашення суми боргу, вжито не було. 
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 30.05.2025 цивільну справу за позовом ДП «Морський торговельний порт «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Доброславського районного суду Одеської області.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24.12.2025 скасовано ухвалу Південного міського суду Одеської області від 30.05.2025 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 20.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями не звертався.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 16.07.2018 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Морський торговельний порт «Южний», що підтверджується витягом із наказу директора ДП «МТП «Южний» з особового складу № 645-ос від 13.07.2018 (а.с.7).
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 12.05.2023 № 399, зокрема, змінено назву Державного підприємства «Морський торговельний порт «Южний» на Державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний».
Відповідно до наказу ДП «МТП «Південний» від 18.01.2022 № 60-ос, - з 01.02.2022 по 28.02.2022 Відповідач перебував у щорічній відпустці за період роботи з 16.07.2021 по 16.07.2022 тривалістю 28 календарних днів, наданих у рахунок щорічної відпустки. Тобто, фактично Відповідач отримав щорічну відпустку, 13 календарних дні - за відпрацьований період часу (з 16.07.2021 - 28.02.2022) та 11 календарних днів наперед, за невідпрацьований період часу - з 01.03.2022 по 16.07.2022.
З 01.03.2022 по 23.10.2024 Відповідач перебував у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідно до наказу від 24.02.2022 № 252-ос (а.с.13).
З 24.10.2024 Відповідач був відсутнім на робочому місці, про що складено відповідний Акт (а.с.14).
27.11.2024 ОСОБА_1 звільнився з ДП «МТП «Південний», за угодою сторін, п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом директора ДП «МТП «Південний» з особового складу № 1639-ос від 27.11.2024 (а.с.16).
Згідно даного наказу також було визначено централізованій бухгалтерії провести відрахування із заробітної плати за 11 календарних днів відпустки, що були надані у рахунок невідпрацьованої частини робочого часу з 16.07.2021 по 27.11.2024. Проте, на день звільнення Відповідача сума нарахованої йому заробітної плати не була достатньою для погашення заборгованості за невідпрацьовані 11 календарних днів відпустки, розмір заборгованості становить 8244 грн 53 коп. Відпрацьована частина відпустки (за період з 16.07.2021 по 16.07.2022) склала 13 календарних днів, решта - 11 календарних днів відпустки були надані у рахунок невідпрацьованої частини робочого часу із 01.03.2022 по 27.11.2024:
11 к.д. х 942,77 грн (середньоденна заробітна плата) = 10 370,47 грн., з яких 1 866,68 грн - податок з доходів фізичних осіб, 155,56 грн - військовий збір, 103,70 грн - профспілковий внесок. Отже, сума заборгованості складає: 10 370,47 - 1 866,68 - 155,56 - 103,70 = 8 244,53 грн.
Із метою досудового врегулювання спору ДП «МТП «Південний» зверталось до Відповідача з письмовою вимогою від 09.12.2024 № 7424/13/104/24 щодо погашення зазначеної суми заборгованості у добровільному порядку, однак Відповідачем жодних дій, спрямованих на добровільне погашення суми боргу, вжито не було. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
За змістом статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року у справі № 332/1433/17 виснував, що для врегулювання трудових відносин норм ЦК України застосовуються в субсидіарному порядку, тобто до трудових відносин, які не врегульовані трудовим законодавством.
Відповідно до частини першої статті 127 КЗпП України, частини першої статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.
Одним із видів відрахувань із заробітної плати є відрахування із заробітної плати працівників для покриття заборгованості підприємству, де вони працюють.
Згідно із пунктом 2 частини другої статті 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.
Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Разом із тим, випадки, у яких можуть здійснюватися відрахування із заробітної плати, передбачені у статті 127 КЗпП України. Тлумачення положень частини другої статті 127 КЗпП України дає підстави дійти висновку, що відрахування із заробітної плати працівника для покриття ним заборгованості підприємству, де він працює, можуть провадитися за наказом (розпорядженням) власника підприємства або уповноваженого ним органу.
Отже, такі відносини регулюються трудовим законодавством України, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 127 КЗпП України та статті 22 Закону України «Про відпустки».
Як на підставу позову, позивач посилався на неможливість проведення відрахування із заробітної плати відповідача через недостатність коштів для покриття заборгованості підприємству, тому він звернувся до суду.
За таких обставин, оскільки відповідач звільнився з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом підприємства проведено не у повному обсязі у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право стягнути відповідну суму у судовому порядку.
Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 року у справі № 332/1433/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до аналогічних правовідносин.
Таким чином, системне тлумачення положень статей 127, 233 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про відпустки» дає підстави виснувати, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного року з дня виникнення права на відрахування відповідних сум.
Таким чином, ДП «МТП «Південний» звернулось до суду з даним позовом у межах визначеного статтею 233 КЗпП України строку.
На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 8244,53 грн та 5450,40 грн судового збору.
У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ДП «Морський торговельний порт «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь ДП «Морський торговельний порт «Південний» заборгованість в сумі 8244 (вісім тисяч двісті сорок чотири) грн 53 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 користь ДП «Морський торговельний порт «Південний» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 5450 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 40 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ДП «МТП «ПІВДЕННИЙ», місце знаходження за адресою: 65481, м. Південне, вул. Берегова, буд.13, код ЄДРПОУ 04704790.
Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 29.04.2026.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ