ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.06.2026  	Справа №607/12974/26 Провадження №3/607/3940/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, яка надійшла з Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,
за ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
04.06.2026 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 , будучи особою, стосовно якої винесений терміновий заборонний припис серії АА №655872 від 31.05.2026, перебував за спільним місцем проживання із постраждалою особою - ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , та спілкувався з останньою, у зв`язку з чим не виконав вказаний терміновий заборонний припис, а саме: заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та потерпілій ОСОБА_2 роз`яснені права, передбачені ст. ст. 268, 269 КУпАП. 
При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, за викладених у складеному щодо нього протоколі обставин, визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному. Пояснив, що 04.06.2026 близько 18 год. 00 хв. він дійсно перебував за місцем спільного проживання зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , оскільки іншого місця проживання він не має та остання дозволила йому там знаходитись. Також просив врахувати, що з потерпілою ОСОБА_2 вони примирилися.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 підтвердила надання своєму співмешканцю ОСОБА_1 під час дії винесеного стосовно нього термінового заборонного припису дозволу знаходитися за місцем їх спільного місця проживання у помешканні в АДРЕСА_2 , оскільки вони примирилися. Просила не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої, а також дослідивши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 2 ст. 173-8 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 25 вказаного Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, доведена матеріалами справи, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, а саме даними, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №781905 від 04.06.2026 з долученим до нього фотознімком; письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 04.06.2026; копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №655872 від 31.05.2026; формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 31.05.2026.
Надаючи оцінку вказаним доказам, суддя вважає їх такими, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому такі приймаються до уваги. На думку судді, зазначені докази підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді даної справи.
Отже, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 , які мали місце 04.06.2026 близько 18 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, тобто невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, а тому його слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Обставин, які б спростовували зазначений висновок та були підставами для закриття провадження в справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, при розгляді справи не встановлено.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_1 згідно зі ст. 17 КУпАП у справі не встановлено. Строк накладення адміністративного стягнення, визначений положеннями ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП не закінчився.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, суддя у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, визнає щире розкаяння винного. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 35 КУпАП, суддею не встановлено.
Згідно з положеннями статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При цьому усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Отже, враховуючи характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, його щире каяття з приводу вчиненого, відсутність будь-яких негативних наслідків для потерпілої особи, інших осіб, державних чи суспільних інтересів, а також те, що перебування ОСОБА_1 під час дії термінового заборонного припису у помешканні постраждалої особи відбулося за її згодою, беручи до уваги позицію потерпілої ОСОБА_2 , висловлену під час судового розгляду даної справи, доходжу висновку, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, а тому є малозначним, у зв`язку з чим вважаю можливим, на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.
На думку судді, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття справи. Судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 22, 23, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП - закрити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя	І. М. Царук