Справа №: 398/1195/26	

Провадження №: 2-а/398/64/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"28" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.,
з участю секретаря судового засідання Суржик І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі

В С Т А Н О В И В:

05.03.2026 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого на підставі ордеру діє адвокат Шило А.О., звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №1822 від 25.11.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в сумі 25 500,00 грн; провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити; стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2025 року він був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не 07.11.2025 року, як зазначено в постанові. Ніякої повістки через Укрпошту він не отримував та на момент винесення постанови, в якій йому ставиться в провину неявка 19.06.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , закінчились строки притягнення до адміністративної відповідальності, які становлять три місяці. Крім того, він не відмовлявся від проходження ВЛК по направленню №5589153 від 24.11.2025 року, оскільки отримав направлення за №5589149 від 22.11.2025 року. Також зазначає, що з 23.11.2025 року по 28.11.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №11758 від 28.11.2025 року. Він повідомив засобами поштового зв`язку 26.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 про перебування на стаціонарному лікуванні та неможливістю прибуття 23.11.2025 року для проходження ВЛК до м. Кропивницький. Оскаржувану постанову вважає незаконною та необґрунтованою.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду з адміністративним позовом та відкрито провадження у справі.
10 квітня 2026 року представником ІНФОРМАЦІЯ_1 подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю та незаконністю, а постанову №1822 від 25.11.2025 року залишити в силі, обґрунтовуючи це тим, що 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних та 21.11.1997 року військово-лікарською комісією визнаний не

придатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним в військовий час, відповідно до наказу МОУ від 04.01.1994 року та після цього жодного разу повторно не проходив ВЛК. ОСОБА_1 в автоматичному режимі було сформовано та направлено за задекларованою адресою: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з описом вкладення №0610259023370 повістку №3839878 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 19.06.2025 року з метою уточнення даних. Таким чином твердження позивача, що виклик був безпідставним не відповідає дійсності. Зазначений лист було повернуто відправнику з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» у довідці ф20. Твердження позивача, щодо невідправки даної повістки у зв`язку із тим, що нібито трекінг АТ «Укрпошти» не відображається на офіційному сайті не відповідає дійсності, оскільки спростовується наявними доказами, зокрема конвертом з відміткою поштового штемпеля відділення Укрпошти. Не відображення трекінгу на офіційному сайті АТ «Укрпошти» пов`язано із обмеженим строком зберігання та відображення відповідної інформації, який становить 6 місяців. Доказів на спростування не направлення ОСОБА_1 повістки про виклик стороною позивача до суду не надано. Метою виклику за даною повісткою є уточнення військово-облікових даних. У зв`язку з наявністю порушень у частині не проходження ВЛК у передбачені законом строки, відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення №1822 від 22.11.2025 року та призначено розгляд справи на 09 год 00 хв 25.11.2025 року, про що зазначено в протоколі та повідомлено позивачу. У зв`язку з тим, що позивач відмовився від отримання копії протоколу під особистий підпис та надання пояснень, зміст протоколу було озвучено та доведено в присутності свідків, про що містяться підписи свідків. Також, ОСОБА_1 було запропоновано отримати направлення для проходження ВЛК №5589149 від 22.11.2025 року та будучи попередженим про адміністративну та кримінальну відповідальність за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією шляхом ухилення від медичного огляду та симуляції хвороби, будучи ознайомленим з порядком проходження ВЛК, 22.11.2025 р ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК в присутності свідків, про що складено акт відмови від проходження ВЛК від 22.11.2025 року. Зазначив, що повідомлення про лікарняний не є за своєю суттю клопотанням про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та не відображає бажання позивача перенести розгляд справи. Отже, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто справу та враховуючи наявні докази, було винесено постанову №1822 від 25.11.2025 року про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час, місце та дату судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача подала заяву, в якій просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, та розглядати справу без її та позивача участі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
25.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №1822, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн. Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 в особливий період порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» тим, що будучи

оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.06.2025 року, шляхом направлення поштової повістки №3839878 рекомендованим листом №0610259023370 через «УКРПОШТУ» за задекларованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , який повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та в послідуючому не з`явився до ТЦК та СП у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважні причини своєї неявки. Крім того, ОСОБА_1 було видано повістку №5589153 від 24.11.2025 року для проходження комісії і запропоновано розпочати її проходження. ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з порядком проходження військово-лікарської комісії та наслідками ухилення від її проходження, відмовився від проходження комісії.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують

відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.
Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, в частині встановлення факту неявки до ТЦК та СП у визначений термін та не надання підтверджуючих документів про поважні причини своєї неявки, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі – відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Аналогічні приписи містить і Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487.

Крім того, вищезазначеним нормативно-правовими актами, зокрема ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», встановлено поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Отже, після отримання повістки військовозобов`язаний повинен з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. У випадку неможливості прибуття військовозобов`язаного, останній повинен повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Невиконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вищезазначених вимог є порушенням правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Кабінетом Міністрів України постановою від 16 травня 2024 р. №560 (далі Порядок №560) встановлено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно з п. 34 Порядку №560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування

та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Відповідно до п. 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є зокрема у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку – день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до положень вищевказаного Порядку №560 на ім`я ОСОБА_1 , 09.06.2025 року, було сформовано повістку №3839878 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією, про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год 00 хв 19.06.2025 року для уточнення даних.
Повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за №0610259023370 з описом вкладення на адресу місця проживання позивача: АДРЕСА_1 .
Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення №0610259023370 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме: АДРЕСА_1 . На довідці про причини повернення/досилання наявний відбиток штемпеля АТ «Укрпошта» із зазначенням дати повернення повістки без вручення – 21.06.2025 року та в силу п. 41 Порядку №560 ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 21 червня 2025 року.
Отже суд констатує, що ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19 червня 2025 року, так як вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 21 червня 2025 року (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання), а відтак ним не було порушено п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» під час дії особливого періоду та у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення в цій частині.
Оцінюючи правомірність дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, в частині встановлення факту відмови від проходження військово-лікарської комісії суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни України зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України – за рішенням керівників відповідних

підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Пунктом 74 Порядку №560 (в редакції на час складання протоколу та винесення оскаржуваної постанови) визначено, що Військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.
Для формування направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в електронній формі за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на таке направлення кваліфікований електронний підпис у день його формування (крім направлення, зазначеного у пункті 74-3 цього Порядку). Направлення, сформоване за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздруковане. У такому разі його паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією. Роздруковане направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту, військовозобов`язаному під особистий підпис. Під час вручення роздрукованого направлення військовозобов`язаним та резервістам під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду (п. 74-1 Порядку №560).
Відповідно до п. 3.1 глави 3 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402 (далі – Положення) медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис. Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Згідно з пп. 2.8.6 п. 2.8 глави 2 розділу I Положення строки проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не можуть перевищувати 6 днів. За необхідності направлення особи на додаткові лабораторні та інструментальні

дослідження, інші обстеження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан її здоров`я, загальний строк проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, не може перевищувати 14 днів.
З аналізу наведених вище положень чинного законодавства слідує, що позивачу під підпис за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки мало б бути видано направлення для проходження медичного огляду за встановленою формою. Це направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію .
Під час вручення направлення під особистий підпис позивачу також мали бути доведені вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Проте, відповідач до відзиву не долучив ні доказів про реєстрацію направлення у відповідному журналі, ні доказів доведення до відома вимог законодавства щодо відповідальності позивача за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Приймаючи оскаржувану постанову, відповідач виходив з того, що позивачу 24.11.2025 року було видано повістку №5589153 для проходження комісії і запропоновано розпочати її проходження. Проходити медичний огляд позивач відмовився, що було зафіксовано в акті відмови від проходження ВЛК.
В той же час, з долучених відповідачем до відзиву додатків встановлено, що згідно з протоколом №1822 про адміністративне правопорушення від 22.11.2025 року, позивач 22.11.2025 року о 16 год 00 хв порушив правила військового обліку, а саме: не пройшов ВЛК. У зазначених додатках до відзиву також міститься акт про відмову від отримання повістки від 22.11.202_ року (так у документі), згідно з яким позивач відмовився від отримання повістки про явку на 09 год 00 хв 23.11.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак самої повістки про виклик на 23.11.2025 року суду не надано. Крім того, відповідачем до відзиву долучено копію направлення від 22.11.2025 року №5589149 позивача на ВЛК, яке відбудеться 23.11.2025 року.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, наданих відповідачем, взагалі відсутня повістка №5589153 від 24.11.2025 року для проходження комісії, відповідне направлення на ВЛК та акт відмови від проходження ВЛК, про наявність яких зазначено в оскаржуваній постанові.
Також суд враховує, що позивач у період з 23.11.2025 року до 28.11.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №11785 (інфекційне відділення) та про факт перебування на стаціонарному лікуванні позивач повідомив відповідача шляхом направлення відповідних документів, що підтверджується квитанцією про відправлення поштової кореспонденції та описом документів, що знадиться в поштовому відправленні.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год 00 хв 19.06.2025 року для уточнення даних, а також про те, що позивачу була вручена повістка №5589153 від 24.11.2025 року для проходження комісії та він відмовився від проходження ВЛК.
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.
Оскільки не доведена вина особи, на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.
Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідача, яким суду не надано встановлених законом доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, то суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та відповідно відсутності в діях позивача події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки, відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі в загальному розмірі 1 664,00 грн, які складаються із судового збору за подання позову в розмірі 665,60 грн та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 998,40 грн, сплаченого позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України суд покладає на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 242 – 246, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі задовольнити.
Скасувати постанову №1822 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2025 року, винесену ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500,00 грн.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 28 квітня 2026 року.

Суддя О.В.Авраменко