ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15червня 2026 року
м. Київ
справа № 331/6006/23
провадження № 61-16400св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Тетяна Михайлівна,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Железняк Віктор Кузьмич, на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя, в складі судді Яцун О .О., від 29 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду, в складі колегії суддів: 
Онищенка Е. А., Гончар М. С., Трофимової Д. А., від 03 грудня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що вона та ОСОБА_3 у період з 26 січня 2013 року по 21 грудня 2022 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, купували меблі у квартиру, побутові техніку, усі свята проводили разом. 
3.  ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_4 помер, у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно, зокрема квартиру АДРЕСА_1 .
4. Позивачка зазначає, що оскільки вона та ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю упродовж останніх 9 років 11 місяців за вказаною адресою то відповідно до частини другої статті 1258, статті 1264 ЦК України вона є спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_3 .
5. Звернувшись у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , вона отримала постанову приватного нотаріуса від 27 листопада 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність документа, який би підтверджував факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
6. Вказує, що із 2021 року ОСОБА_3 страждав на онкологічне захворювання, йому було встановлено інвалідність, він важко пересувався і потребував стороннього догляду, який вона постійно надавала. Протягом всього часу хвороби спадкодавця (перебування на стаціонарному лікуванні у медичних закладах) жодна особа, в тому числі його рідна сестра - 
ОСОБА_2 , не надавали ОСОБА_3 ніякої допомоги.
7. Позивачка наполягає на ухиленні ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, уникнення обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Витрати на поховання ОСОБА_3 сторони несли спільно, але на думку позивачки, відповідачка це робила, щоб в майбутньому посилатись на участь у похованні брата.
8. Посилаючись на викладене позивачка просила суд:
- встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: кв. АДРЕСА_1 у період з 26 січня 2013 року по 21 грудня 2022 року (по день його смерті);
- визнати такою, що не має права на спадкування та усунути від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , як рідну сестру померлого; 
- визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на кв. АДРЕСА_1 .
Короткий зміст оскаржених судових рішень
9. Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року, позов задоволено частково. 
Встановлено факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 26 січня 2013 року по 
21 грудня 2022 року, за адресою: кв.  АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
10. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши в сукупності показання свідків, медичні документи та фотографії, виходив з того, що позивачка належними та допустимими доказами підтвердила факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 .
11. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про усунення 
ОСОБА_2 від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_3 через похилий вік чи тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим потребував відповідної допомоги саме від ОСОБА_2 , яка б свідомо ухилялася від участі у догляді за братом.
12. Позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 районний суд вважав передчасними, оскільки підстава, у зв`язку з якою постановою приватного нотаріуса Єрмаковій В. І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, наразі усунута цим рішенням суду шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки і ОСОБА_3 , як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
13. У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1  і ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 26 січня 2013 року по 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою:кв.  АДРЕСА_1 та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року, ухваливши у цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
14. У грудні 2025 року  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Железняк Віктор Кузьмич, подала касаційну скаргу на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року.
15. Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 331/6006/23, які у лютому 2026 року надійшли до Верховного Суду. 
16. Протоколом повторного розподілу справи між суддями Верховного Суду від 22 травня 2026 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю. суддею-доповідачем у справі визначено суддю Шиповича В. В., а членами колегії суддів Осіяна О.М. і Синельникова Є. В.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає застосування судами норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 129/2115/15, від 18 березня 2020 року в справі № 695/1732/16-ц, від 24 вересня 2020 року в справі № 534/1318/17, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19, 
від 26 липня 2022 року в справі № 664/1206/19, від 20 березня 2023 року в справі № 372/3321/19.
18. Касаційна скарга мотивована тим, що наявні у справі докази підтверджують лише певні періоди проживання позивачки з   ОСОБА_3 у кв.  АДРЕСА_1 і не підтверджують ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного використання, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.
19. Вказує, що надані позивачкою докази свідчать, що   ОСОБА_1  і ОСОБА_3 мали дружні відносини, періодично зустрічались, відпочивали та проводили разом дозвілля. Водночас подібні відносини у цей період часу   ОСОБА_3 мав також з іншими жінками.

Відзив на касаційну скаргу не подано
Обставини справи, встановлені судами
20.  ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.
21.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 
22. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 квітня 2023 року № 330623723 квартира, загальною площею 73,08 кв. м, розташована за адресою: 
АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 16 липня 1998 року № НОМЕР_1 , виданого Жовтневою районною адміністрацією, на праві власності належить ОСОБА_3 .
23. 28 грудня 2022 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т. М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_5 .
На підставі вказаної заяви заведено спадкову справу № 119/2022.
24. 01 травня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_5 із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про оспорювання батьківства та встановлення батьківства, в якій просив суд встановити щодо нього батьківство ОСОБА_3 .
25. Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 05 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 19 червня 2024 року (справа № 336/3739/23) у задоволенні позову 
ОСОБА_5 відмовлено.
26. 16 січня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т. М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її брата ОСОБА_3 . 
27. За повідомленням № 75/01-16 від 27 лютого 2023 року приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Саламатової М. В. заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка надійшла на адресу нотаріуса 27 лютого 2023 року та зареєстрована за вхідним № 73/01-16, передано за належністю приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Бахматській Т. М. 
28. 06 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т. М. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_3 .
29. 27 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бахматської Т. М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
30. 27 листопада 2023 року приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Бахматська Т. М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав за адресою: 
АДРЕСА_3 та видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 листопада 2023 року № 1133/02-31.
31. Згідно картки Жовтневої поліклініки м. Запоріжжя зазначено про звернення 25 листопада 2016 року пацієнтки ОСОБА_1 , адресою проживання якої зазначено: кв. 
АДРЕСА_1 .
32. Відповідно до декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 26 вересня 2019 року № 0001-А1K7-4М00, виданої ОСОБА_1 адресою місця фактичного проживання або перебування пацієнтки зазначена кв. АДРЕСА_1 . Довіреною особою пацієнтки для повідомлення у разі настання екстреного випадку вказано ОСОБА_3 .
33. У консультативних висновках лікаря від 23 та 29 липня 2020 року адресою проживання пацієнтки ОСОБА_1 зазначена кв.  АДРЕСА_1 .
34. Лікарем КНП КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № l» видано ОСОБА_1 направлення від 25 жовтня 2021 року на лабораторне тестування матеріалу від особи, яка відповідає визначенню випадку COVID-19. 
Адресою місця проживання пацієнтки зазначена кв.  
АДРЕСА_1 .
35. У виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № l» Запорізької міської ради від 17 листопада 2021 року місцем проживання 
ОСОБА_1 зазначено: кв.  АДРЕСА_1 .
36. Лист Страхової компанії «NGS» від 03 серпня 2022 року № 0803-030 на ім`я ОСОБА_1 містить адресу отримувача: кв.  
АДРЕСА_1 .
37. Відповідно до довідки, виданої 06 лютого 2023 року головою правління ОСББ «Пентагон», ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_4 з 06 вересня 2005 року; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 26 січня 2013 року; проживала спільно однією сім`єю із ОСОБА_3 до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
38. Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та жінки.
39. Показання свідка ОСОБА_10 про те, що вона проживала із ОСОБА_3 із 1986 року по 21 грудня 2022 року суд відхилив, як такі що суперечать зібраним у справі доказам. 
40. Позивачкою надано, а судами досліджено фотографії на підтвердження факту її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
41. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
42. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
43. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
44. Враховуючи, що рішення Олександрівського районного суду 
м. Запоріжжя від 29 липня 2025 року було предметом апеляційного перегляду в частині вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, Верховний Суд в силу вимог статті 400 ЦПК України переглядає справу лише в цій частині. 
45.  ОСОБА_1 судові рішення в касаційному порядку не оскаржує.
46. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
47. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
48. Звертаючись до суду у цій справі ОСОБА_1 вказувала на необхідність підтвердження її права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємиці четвертої черги за законом.
49. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2023 року у справі № 336/2214/23 заяву ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу залишено без розгляду, у зв`язку із наявністю спору про право. 
50. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
51. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
52. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
53. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
54. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
55. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків притаманних подружжю не може свідчити про те що між сторонами склались та мали місце усталені відносини які притаманні подружжю (див. постанови Верховного Суду від 15 серпня 
2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі 
№ 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
56. Реєстрація місця проживання жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу 
(див. постанову Верховного Суду від 04 грудня 2023 року у справі 
№ 543/563/22).
57. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
58. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
59. Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 
2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
60. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу (див. постанову Верховного Суду 
від 28 травня 2025 року у справі № 523/22514/23), а Європейський суд з прав людини визнає допустимість у цивільних справах стандарту доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities) та вказує на відмінність стандартів доказування у цивільних і кримінальних справах (див. постанови Верховного Суду від 21 січня 2026 року у справі № 755/9838/23, від 25 березня 2026 року у справі № 157/230/25, рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2007 року у справі «Бендерський проти України», заява № 22750/02, від 23 серпня 2016 року у справі «J.K. and others v. Sweden», заява № 59166/12).
61. Суди попередніх інстанції дослідили, проаналізували та надали оцінку доказам спільного проживання   ОСОБА_1  та  ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 26 січня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявності спільного побуту, ведення спільного господарства, та в межах своїх повноважень, з урахуванням стандарту доказування у цивільних справах дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .
62. Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що у цій справі показання допитаних у судовому засіданні свідків  ОСОБА_6 , 
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, узгоджуються між собою та з письмовими доказами (медичними документами, довідкою ОСББ, фотознімками), підтверджують проживання однією сім`єю ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у спірний період, та вказують на наявність у них спільного побуту, взаємних прав і обов`язків.
63. Показання свідка ОСОБА_10 про те, що вона з 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 суди відхилили, як такі, що суперечать зібраним у справі доказам.
64. При цьому суди двох інстанцій були одностайні в оцінці наданих сторонами доказів. 
65. Доводи касаційної скарги загалом аналогічні доводам апеляційної скарги, яким апеляційним судом надана належна оцінка, та переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
66. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду 
від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
67. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі 
№ 129/2115/15-ц, від 18 березня 2020 року в справі № 695/1732/16-ц, 
від 24 вересня 2020 року в справі № 534/1318/17, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19, від 26 липня 2022 року в справі № 664/1206/19, 
від 20 березня 2023 року в справі № 372/3321/19, на які заявниця посилається в касаційній скарзі.
68. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
69. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
70. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Железняк Віктор Кузьмич,залишити без задоволення.
2. Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2025 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников