ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 333/4556/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2025 року
у справі №333/4556/25
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №509 від 12.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 гривень, провадження по справі закрити.
Позов обґрунтований тим, що 12.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №509 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. У вказаній постанові зазначено, що 26.07.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 виписано повістку про виклик на 08-00 годину 27.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, яку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його особистий підпис у розписці, проте у визначений у повістці час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, чим порушив обов`язок громадян з`являтися за викликом територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для визначення їх призначення на особливий період, встановлений ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У протоколі про адміністративне правопорушення №612 від 09.08.2024 ОСОБА_1 вказав, що не прибув у зв`язку з реабілітаційним періодом після операції. Вказану постанову позивач вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного правопорушення він не скоював, повістку не отримував, постанову по справі про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 509 від 12 серпня 2024 року не отримував, про неї йому стало відомо тільки 12.05.2025 з відповіді Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі на адвокатський запит адвоката шляхом надання ідентифікатору доступу до виконавчого провадження вказаного у відповіді. Крім того, 13.08.2024 ОСОБА_1 підписаний контракт на навчання із КНП «Хортицька національна навчально-реабілітаційна академія» ЗМР на факультет «Харчові Технології», термін навчання 4 роки. 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2025 року у справі №333/4556/25 в задоволенні позову відмовлено.
Суд виходив з того, що відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови. В свою чергу позивач не зміг підтвердити обставини, на яких ґрунтувались його доводи, ані стосовно не отримання повістки, ані щодо неможливості прибуття за викликом через проходження реабілітації.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що судом не повно встановлено та досліджено обставини по справі. Позивач зазначає, що повістку не отримував, підпис на повістці не вчинений ним власноручно, відповідачем не надано відеодоказів вручення повістки позивачу. Також звертає увагу на суперечливі дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, щодо дати скоєння правопорушення, норми закону, яку нібито порушено позивачем, також вказує, що протокол складено не повноваженою особою.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції (ч. 5 ст.308 КАС України). 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 26.07.2024 згідно розписки № 141, позивач – ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , отримав повістку про виклик на 08-00 годину 27.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою визначення призначення на особливий період, що підтверджено особистим підписом громадянина ( НОМЕР_1 ). 
9 серпня 2024 стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_2 складений протокол № 612 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Відповідно до вказаного протоколу, суть адміністративного правопорушення полягає в тому, що 05.08.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неявки не повідомив. 
В протоколі зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
Одночасно ОСОБА_1 повідомлено про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: 12.08.2024 о 9:00 в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 .
У розділі «Пояснення» протоколу №612 від 09.08.2024 позивач власноруч зазначив, що не з`явився за причиною реабілітаційного періоду після операції.
Протокол містить підпис позивача про отримання другого примірника цього протоколу.
За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення 12.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 509, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
За змістом оскаржуваної постанови 26.07.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 вручено повістку про виклик на 08-00 годину 27.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період, яку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис у розписці від 26.07.2024, проте у визначений у повістці час, а саме: 27.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що не прибув у зв`язку з реабілітаційним періодом після операції. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав. 
Відповідно до висновку в цій постанові ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема громадян зобов`язаний з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для визначення їх призначення на особливий період. Таким чином, ОСОБА_1 в умовах особливого періоду скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Одночасно зазначено, що на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Заяв, клопотань щодо переносу розгляду справи на іншу дату не надходило.
Розгляд справи проведено за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність, - продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її. 
Не погодившись з позначеною постановою №509 від 12.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якої в редакції на час виникнення спірних правовідносин:
Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.210-1 КУпАП).
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -
тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, на дату винесення відповідачем спірної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).
Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В спірному випадку суть адміністративного правопорушення, що стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, полягає в порушенні ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до ч.3 ст.22 цього ж Закону під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:
1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка;
2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку;
3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
4) місце, день і час явки за викликом;
5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку;
6) реєстраційний номер повістки;
7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.
Під час вручення повістки представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вимогу громадянина, якому вручається повістка, зобов`язані назвати свої прізвища, ім`я та по батькові, посади, а також пред`явити службові посвідчення.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до п.79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема,: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку №1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 3 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Отже, за наведеного вище правового регулювання для притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у разі неявки за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, орган (посадова особа) має встановити, чи було належним чином повідомлено особу про такий обов`язок шляхом вручення повістки.
В спірному випадку відповідач виходив з того, що позивач, будучі обізнаним з його обов`язком прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.07.2024, не прибув у визначений в повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про причини такої неявки не повідомив як шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки, так і в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам позивача з приводу невручення йому повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 і порушення відповідачем процедури вручення повістки. 
Виходячи з встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обізнаність позивача з обов`язком явки на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою на 27.07.2024, оскільки в даному випадку розписка про одержання повістки 26.07.2024 містить підпис позивача, отже, вважається, що ця повістка є належним чином врученою. Доводи скаржника, стосовно того, що підпис на повістці зроблений не ним, жодним чином в установленому порядку належними та допустимими доказами не підтверджуються. 
Також суд враховує, що у протоколі про адміністративне правопорушення позивач надав пояснення, що не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з реабілітаційним періодом після операції. При цьому ніяких зауважень щодо змісту протоколу, зокрема, неотримання ним повістки позивач не зазначив.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач був обізнаний з обов`язком з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.07.2024.
Відповідач, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення і приймаючи постанову від 12.08.2024 № 509, з`ясував обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, в тому числі, питання щодо причин неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений в повістці час, вказавши про відсутність належних та допустимих доказів щодо поважних причин не прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема з приводу зазначеного позивачем проходження реабілітаційного періоду після операції.
З огляду на наявні у справі докази, у позивача були відсутні поважні причини неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 27.07.2024, що, як правильно встановлено відповідачем, є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.210-1 КУпАП. 
Отже, справа про адміністративне правопорушення правомірно розглянута відповідачем на підставі наявних документів з винесенням постанови № 509 від 12.08.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням штрафу у сумі 17000,00 грн. 
Стосовно посилання позивача на допущені порушення при складені протоколу про адміністративне правопорушення від 09.08.2024 суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний протокол складений старшим солдатом стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не є свідченням складення цього протоколу неповноважною особою і не позбавляє цей документ юридичної сили, оскільки згідно пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Вказаний протокол, виходячи із його змісту, складений в присутності позивача, якому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Один примірник протоколу вручений позивачеві. Також цей протокол містить виклад суті адміністративного правопорушення та пояснення позивача з приводу його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Доводи позивача щодо порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності наявними у справі доказами не підтверджені, тому судом в якості підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови за справою про адміністративне правопорушення від 12.08.2024 № 509 не приймаються. 
Підсумовуючи вищенаведене, з урахуванням встановлених у справі обставин та вищезазначених норм законодавства, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що постанова від 12.08.2024 № 509 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП є правомірною.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2025 року у справі №333/4556/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк 

суддя Я.В. Семененко 

суддя А.В. Суховаров