ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/299/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року в адміністративній справі №340/299/26 (головуючий суддя першої інстанції - Савонюка М.Я.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В: 

Позивач звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Житомирській області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області від 18.11.2025 року №110130019742 про відмову у призначенні їй пенсії за віком, а саме: у зарахуванні стажу роботи з 20.07.1996 року по 01.01.1999 року;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути її заяву та зарахувати період роботи з 20.07.1996 року по 01.01.1999 року до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки позивачем не надано усіх належних документів для підтвердження страхового стажу, право на призначення пенсії за віком відсутнє.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
У період з 28.05.2026 року по 16.06.2026 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Позивач - ОСОБА_1 11.11.2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV .
За принципом екстериторіальності заяву позивача з доданими до неї документами розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням від 18.11.2025 року №110130019742 позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача визначено у 26 років 6 місяців 17 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки від 19.07.1982 року НОМЕР_1 з 20.07.1996 року по 17.05.2000 року, оскільки відсутня дата та номер наказу про прийняття на роботу. Період роботи зараховано частково з 01.01.1999 року згідно реєстру застрахованих осіб. 
Також, не зараховано період роботи з 1996 року по 1999 року в КСП «Дружба» відповідно архівної довідки від 06.05.2025 року №01-32/245, оскільки у даній довідці зазначено « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним – « ОСОБА_1 ».
Про вказане рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачу листом від 19.11.2025 року №43933/03-16.
Відповідно до записів у трудовій книжці від 19.07.1982 року НОМЕР_1 :
20.07.1996 року позивач прийнята на роботу в КСП «Дружба»;
у графі 4 відсутні відомості про документ, на підставі якого внесений запис про прийняття на роботу;
наявний запис про реорганізацію КСГП «Дружба» у СВК (сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба» на підставі протоколу №1 від 11.01.2000 року (запис №15); 
11.01.2000 року на підставі протоколу №2 від 02.02.2000 року ОСОБА_1 переведена на роботу в кооператив «Дружба» на роботу доярки (запис №16);
17.05.2000 року позивач звільнена з роботи за власним бажанням (протокол №4 від 03.06.2000 року, запис №17).
Згідно до архівної довідки від 06.05.2025 року №01-32/245 Архівної установи «Трудовий архів» Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області « ОСОБА_2 » за період з 1996 року по 1999 рік відпрацювала за 1996 рік – 35 вихододнів, за 1997 рік – 277 вихододнів, за 1998 рік – 276 вихододнів, за 1999 рік – 275 вихододнів.
Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач оскаржила таке рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 року та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. Частиною другою вказаної статті визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років. 
Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У спірний період порядок ведення трудових книжок врегульований положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110 (далі - Інструкція №58).
Відповідно до пункту 1.1. Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
За змістом пункту 2.4. Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.
Також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17.
Як встановлено судом першої інстанції, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 20.07.1996 року по 17.05.2000 року згідно записів трудової книжки від 19.07.1982 року НОМЕР_1 , оскільки відсутня дата та номер наказу на прийняття на роботу.
Слід звернути увагу на те, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Так, трудова книжка містить запис №15 про прийняття позивача 20.07.1996 року на роботу в КСП «Дружба». 
Дата початку трудової діяльності (графа 2) не містить будь-яких виправлень чи неточностей. У даному записі зазначено про кількість відпрацьованих людино-днів та суми отриманої винагороди за 1996-1999 роки.
У трудовій книжці також наявні записи про реорганізацію КСГП «Дружба» у СВК «Дружба», переведення позивача у кооператив «Дружба» та звільнення з роботи із зазначенням номерів та дат відповідних протоколів. 
Такі записи є чіткими, хронологічно послідовними і не містять жодних виправлень, закреслень, чи неточностей. Записи про роботу завірені відповідальною особою та відбиткою печатки роботодавця.
Наявність у трудовій книжці печатки роботодавця та інших обов`язкових відомостей, свідчить про те, що ці записи були здійснені роботодавцем.
Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису законодавством не передбачено. Недоліки, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від її волевиявлення, а отже, й не можуть впливати на її право на пенсійне забезпечення.
У постанові від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а Верховний Суд виклав правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Разом з тим, позивач на підтвердження роботи у колгоспі надала архівну довідку від 06.05.2025 року №01-32/245 Архівної установи «Трудовий архів» Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області згідно якої, у документах архівного фонду «Колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Дружба» Петрівської селищної ради Петрівського району Кіровоградської області» в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за період з 1996 року по 1999 рік наявні відомості про кількість відпрацьованих вихододнів ОСОБА_2 : за 1996 рік – 35 вихододнів; за 1997 рік – 277 вихододнів; за 1998 рік – 276 вихододнів; за 1999 рік – 275 вихододнів.
Суд зазначає, що у спірному випадку розбіжність у написанні прізвища у трудовій книжці « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним позивача « ОСОБА_4 », виникла внаслідок допущеної помилки при написанні літери «и» та відхилення від правописних норм української мови і зумовлені впливом російської орфографії в ситуації контактного білінгвізму (поперемінного використання двох мов).
Безпідставним також є не врахування відповідачами вказаної довідки, з підстав не зазначення повного по-батькові, оскільки її зміст дозволяє встановити особу, якої вона стосується, та періоди роботи позивача. 
Довідка видана на підставі первинних документів господарства, є належними і допустимим доказом підтвердження спірних періодів роботи позивача.
Крім цього, у Довідці ОК-5, яка міститься у матеріалах справи, за період з січня 1999 року по травень 2000 року наявні відомості про сплату страхових внесків СВК «Дружба» (код ЄДРПОУ 03758163) за позивача, а такий період було зараховано пенсійним органом до її страхового стажу при розгляді заяви про призначення пенсії.
Відтак, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії (постанова Верховного Суду від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 20.07.1996 року по 01.01.1999 року згідно записів трудової книжки від 19.07.1982 року НОМЕР_1 , у зв`язку з чим, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.11.2025 року №110130019742 є протиправним та підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням вимог законодавства щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду цього питання.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та внесення змін до рішення суду відсутні. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки та незгоди з доказами.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року в адміністративній справі №340/299/26 залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року в адміністративній справі №340/299/26 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко