Справа № 591/1365/26
Провадження № 2/591/524/26

РІШЕННЯ
Іменем України
15 червня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в особі представника Титаренка Павла Валентиновича, до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, просп. Перемоги 6, м. Суми, код ЄРДПОУ 40211137, про скасування арешту з нерухомого майна,
установив:
12.02.2026 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У встановлений законодавством строк позивачка звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини за померлим батьком, однак від нотаріуса дізналась про наявність арешту майна та оголошення заборони на його відчуження. Наявність обтяження унеможливлює оформлення спадкових прав на спадкове майно, позивачка позбавлена можливості зняти арешт у позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 18.02.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, розгляд справи по суті постановлено розпочати з 18.03.2026.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про розгляд справи у суді повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу «ухвала про відкриття провадження» в його електронний кабінет.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 17.03.2010.
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії НОМЕР_3 від 21.01.2025, до складу спадщини увійшла квартира АДРЕСА_2 .
Як зазначає позивачка, вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак від нотаріуса дізналася про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
На своє звернення до виконавчої служби позивачка отримала відповідь Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми щодо зняття арешту від 08.08.2025 за № 21/144908 про те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (який є архівного складовою Державного реєстру речових прав на нерухому майно) запису про обтяження з реєстраційним №7260448; тип обтяження заборона на нерухоме майно; зареєстровано реєстратором - Перша Сумська державна нотаріальна контора на підставі постанови №630 від 09.06.2003 Зарічного ВДВС СМУЮ на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , власником якої зазначений ОСОБА_2 .
Також наявна відмітка про перенесення вказаного запису про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 51328283 від 11.08.2023) у зв`язку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, розділ №2779400759080 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 містить інформацію про заборону на нерухоме майно, зареєстровану державним реєстратором Виконавчого комітету Сумської міської ради Жахаловим Є.Г. за № 51328175.
Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 08.08.2025 на виконанні у Відділі виконавчого провадження, за якими боржником є ОСОБА_2 , не перебувають.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, щодо якого відсутнє виконавче провадження, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. 
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.
У порядку цивільного судочинства власник майна може вимагати звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності, такі вимоги виступають способом захисту зазначеного права і виникають з цивільних правовідносин, тому відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави у право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 
При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог. 
Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).
Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася з відповідною заявою про зняття арешту з майна до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального правління Міністерства юстиції України, однак останній повідомив, що матеріали виконавчих проваджень, на підставі яких накладено арешт на нерухоме майно на виконанні у відділі не перебувають.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає про наявність підстав для зняття накладеного арешту у судовому порядку, оскільки судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали зняття арешту із спірного нерухомого майна, а відтак позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 10, 12, 81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 352-355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, задовольнити.
Скасувати арешт квартири АДРЕСА_2 , зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборон - реєстраційний запис від 11.08.2023 №51328283 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Зарічний відділ державної виконавчої служби у м. Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, проспект Перемоги, буд. 6 м. Суми, код ЄРДПОУ 40211137.

Суддя Ю. О. Зеря