ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4029/26 Справа № 204/11088/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна.
В обґрунтування вимог заяви зазначав про те, що він є рідним братом ОСОБА_3 , який має ІІ групу інвалідності довічно та тривалий час спостерігається і лікується в Комунальному підприємстві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, а також спостерігається у лікаря-психіатра Комунального некомерційного підприємства «Центр психіатричної допомоги дитячому та дорослому населенню «Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради. 
Заявник зазначає, що він та його брат ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . 
Однак ОСОБА_3 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не може у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він зможе цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей, що в свою чергу може негативно вплинути на майнові права стосовно об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити ОСОБА_1 його опікуном.
Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна – задоволено частково.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним.
У задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 - відмовлено.
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_3 обов`язки зі здійснення опіки над ним покласти на орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради.
Визначено строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною два роки з дня набрання ним законної сили.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна скасувати та постановити в оскаржуваній частині нове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_3 .
Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що заявник є рідним братом ОСОБА_3 (а.с.9,12).
ОСОБА_3 у шлюбі не перебуває, дітей немає та має другу групу інвалідності з 01 жовтня 2021 року безстроково за загальним захворюванням, може бути адаптованим до підсобної праці в спеціально створених умовах за індивідуальним графіком без нічних змін (а.с.13,14, 214).
ОСОБА_3 тривалий час перебуває на обліку лікаря-психіатра та має діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений змішаний тип дефекту, ремісія C.F.20.00 (а.с.126-127).
Також ОСОБА_3 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням довічно (а.с.13,14).
Заявник одружений та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7-7 зворотна сторона, 206,209).
Заявник та ОСОБА_3 є власниками по частині кожний квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17-19).
Заявник працює у ТОВ «МЕТТРЕЙД» на посаді оператора сітко-в`язального верстату та має щомісячний дохід у розмірі 8000 грн (а.с.173-174,210).
ОСОБА_3 працює у ТОВ «ДІМЕД» та має щомісячний дохід від 7100 грн до 12993,60 грн, а також щомісячно отримує соціальну виплату від Правобережного УСЗН ДМР (а.с.169-171).
Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, заявник має позитивні характеристики; інформація в Єдиному реєстрі боржників щодо заявника відсутня (а.с.207,208, 210-211).
Відповідно до військово-облікового документа заявника він є військовозобов`язаним та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації .
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №320-К від 20 серпня 2025 року, ОСОБА_3 виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.151-153).
Відповідно до подання органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 13 травня 2025 року, заявника доцільно призначити опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі визнання судом останнього недієздатним (а.с.138-139).
У поданні органом опіки та піклування досліджено надані заявником документи: акт з фактичного місця проживання, медичні документи ОСОБА_1 , характеризуючи відомості ОСОБА_1 (характеристика з місця проживання, відомості про відсутність судимості, тощо).
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено, що ОСОБА_3 внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а отже, його необхідно визнати недієздатним.
Разом із тим заява в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки подане органом опіки та піклування подання про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 не відповідає вимогам закону щодо обґрунтованості. Також суд звернув увагу на те, що інші обставини, які мають значення для призначення особи опікуном. Крім того, орган опіки та піклування не перевірив можливість призначення опікунами інших близьких родичів ОСОБА_3 , зокрема матір. При цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість здійснення нею догляду за сином.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).
В статті 62 ЦК України визначено, що опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах 2-5 статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування, на його переконання, є недостатньо мотивованим, не містить належного обґрунтування неможливості здійснення опіки матір`ю підопічного, а також з огляду на те, що заявник є особою призовного віку в умовах дії воєнного стану.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що до зазначеного висновку суд першої інстанції дійшов за неповного з`ясування фактичних обставин справи та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах Цивільного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України та не відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо критеріїв призначення опікуна.
Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні стосунки між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Подібні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
У Правилах також зазначено, що опікун призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.
Крім того, згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування, опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Отже, можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
У постанові Верховного Суду від 8 січня 2024 року в справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року в справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року в справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було долучено подання опікунської ради при Центральної адміністрації ДМР щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 , яке затверджено розпорядженням Голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради від 13 травня 2025 року № 152-р, в якому опікунська рада вважає за можливе призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі визнання останнього недієздатною особою (а.с.138-140).
Зазначений висновок відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, складений на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування, що підтверджується матеріалами особової справи кандидата в опікуни, які були подані до суду першої інстанції та досліджувалися під час розгляду справи.
Сумніви суду в обґрунтованості висновку органу опіки та піклування колегія суддів вважає належним чином необґрунтованими, оскільки самі собою такі сумніви не можуть бути підставою для встановлення фактичної відсутності будь-яких підстав для призначення опікуном над недієздатною особою ОСОБА_3 , адже такий висновок підлягав оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Зазначаючи підставою для відмови у задоволенні вимог заявника, відсутність доказів неможливості виконувати опікунські обов`язки матір`ю, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 , не виявила бажання бути опікуном недієздатного сина та посилалась на те, що вона є людиною похилого віку та у зв`язку із значною віддаленістю не має можливості здійснювати догляд.
Щодо посилань суду на те, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та обов`язок щодо захисту Вітчизни, повинен з`ясувати необхідність такого, колегія суддів виходить з наступного.
Норми Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містять положень щодо заборони призначати опікунами осіб чоловічої статі призовного віку.
У справі, що переглядається, суд залишив поза увагою той факт, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Водночас сам по собі факт звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та обов`язок щодо захисту Вітчизни не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення особи призовного віку опікуном над недієздатною фізичною особою.
Ураховуючи приписи частини 4 статті 63 ЦК України, висновок суду про неможливість призначення ОСОБА_1 опікуном ще і з тих підстав, що він є особою призовного віку не тільки суперечить зібраним у справі доказам, але і не узгоджується із нормами матеріального та процесуального закону. Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування даних про особу заявника, особистих стосунків з підопічним, можливості виконувати обов`язки опікуна. Зазначені обставини перевірив орган опіки та піклування та виклав у своєму висновку.
Отже, наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_1 фактично здійснює постійний догляд за братом, має фізичну, психологічну та організаційну можливість виконувати обов`язки опікуна, а його поведінка та волевиявлення не суперечать інтересам підопічного, а навпаки - максимально їм відповідають.
За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні правові підстави пов`язувати звернення заявника із заявою про призначення його опікуном з можливими намірами уникнення мобілізації чи іншими припущеннями, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
При розгляді справи не встановлено обставин, які вказують на те, що поведінка заявника, який виявив бажання бути опікуном, суперечить інтересам недієздатного.
Крім цього, положення цивільного законодавства передбачають обов`язкове призначення опікуна над недієздатною особою, і залишення особи, яка визнана недієздатною без призначеного опікуна, призводить до унеможливлення реалізації такою особою будь-яких її прав, а отже відсутність опікуна над недієздатною особою є порушенням, перш за все, її прав, що є неприпустимим.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні заяви в частині призначення заявника опікуном, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи, інтересам недієздатної особи, не встановив обставин, які підлягають урахуванню при вирішенні питання про призначення опікуна.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви в цій частині та призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення опікуном скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення такого змісту.
Заяву ОСОБА_1 про призначення опікуном задовольнити.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 29 квітня 2026 року.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року.
Судді: