ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/18253/21 Головуючий суддя І інстанції Новіченко Н. В.
Провадження № 22-ц/818/866/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: іпотечного кредиту

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року  м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката – Фесенко Сергія Володимировича на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), ОСОБА_3 (відповідач-3), треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 (дівоче прізвище - ОСОБА_30 ), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , в якому просить суд:
- визнати Договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року, укладений між Відкритим Акціонерним Товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 таким, що є припиненим в частині обтяження іпотекою квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 та АДРЕСА_49 з 15.12.2009 року; 
- зняти заборону відчуження та зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно припинення обтяження іпотекою будинку АДРЕСА_50 в частині зазначених квартир, які було встановлено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Наталією Володимирівною відповідно до умов Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року, укладеного між Відкритим Акціонерним Товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (реєстровий номер договору іпотеки 2836, реєстровий номер заборон відчуження 2837).
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 11.09.2009 року рішенням Московського районного суду м. Харкова Договір іпотеки був визнаний недійсним, а записи про іпотеку і заборону на відчуження - вилучені з реєстрів. 
Позивач після цього 15.12.2009 року набув право власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 та АДРЕСА_51 у будинку АДРЕСА_52 на підставі Договору купівлі - продажу, укладеного з особою, яка на той момент володіла цим майном на законних підставах, за відсутності будь-яких обтяжень, що підтверджувалось відповідними витягами з Державного реєстру прав власності та Реєстру заборон. При посвідченні правочину нотаріус підтвердила відсутність записів про іпотеку або інші обтяження. Право власності на вищезазначені квартири, було зареєстровано позивачем в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». 
Лише 04.04.2012 року рішенням апеляційного суду рішення суду від 11.09.2009 було скасовано, а записи поновлено. Позивач зазначає, що поновлення записів у державних реєстрах не може мати зворотної сили та поширюватися на правовідносини, що виникли до моменту такого поновлення. Разом з цим, позивач вказує, що набув ці квартири як добросовісний набувач і жодним чином не міг знати про існування обтяження, яке було припинене на момент укладення правочинів. У розумінні ст. 23 Закону України «Про іпотеку» позивач не може вважатися правонаступником іпотекодавця в цій частині, оскільки добросовісно набув майно без обтяження.
Представник відповідача-1 - Акціонерний банк «Укргазбанк» проти задоволення позову заперечив посилаючись на те, що позивач у позовній заяві стверджує, що він є добросовісним набувачем права власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_53 . 
При цьому, рішенням Московського районного суду від 20.11.2012 року у справі № 2-2027/4212/12 відмовлено у задоволенні позову АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 та АДРЕСА_54 з підстав того, що ОСОБА_1 не є власником квартир, на які просить звернути стягнення Банк. При цьому у рішенні зазначено, що «відповідно до відповіді ХМБТІ від 24.10.2012 року № 9941/3 право власності на спірні квартири зареєстровано за ТОВ «АЛІМАТ-Т» та іншими, ніж відповідач фізичними особами. Зазначене рішення набрало законної сили та не оскаржувалось. 
Рішенням Московського районного суду Харкова від 19.05.2016 року у справі № 643/6884/13-ц, на яке посилається позивач для обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням ухвали Московського районного суду від 26.01.2017 року за цією ж справою про виправлення описки вирішено: витребувати у власність ОСОБА_1 від ТОВ «АЛІМАТ-Т» квартири, які розташовані у житловому будинку літ. В-5, що знаходяться у АДРЕСА_55 , а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_51 ; визнати право власності за ОСОБА_1 на квартири, які розташовані у житловому будинку літ. В-5, що знаходяться у АДРЕСА_55 , а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_51 . Тобто, рішення прийнято відносно 23-х квартир, які розташовані у житловому будинку літ. В-5, що знаходяться у АДРЕСА_55 . Таким чином, ОСОБА_1 є неналежним позивачем, адже ряд квартир, що є предметом позову, вже зареєстровані за іншими особами. 
Представник відповідача-1 зазначив, що 09.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено Договір іпотеки № 16/08-Б, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. за №836. Предметом іпотеки є нерухоме майно – житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6 422, 9 кв.м., житловою площею 2 856, 00 кв.м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_56 . 
Оскільки позивач не є стороною Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 року, він і не може вимагати його розірвання та припинення. 
Відповідно до приписів ст. 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Таким чином, перехід права власності на частину предмета іпотеки іншій особі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором, і відповідно не може вважатися підставою для припинення іпотеки за нормами ст. 17 Закону України «Про іпотеку». Разом з цим, представник відповідача-1 подав заяву про застосування строку позовної давності.
Рішенням Салтівського районного суду м.Харкова від 08 серпня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав наступні мотиви свого рішення.
Позивач не є добросовісним набувачем нерухомого майна, оскільки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент укладання позивачем договору купівлі-продажу квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , які наразі перебувають у його власності, були обтяження у вигляді тимчасового застереження. При цьому відсутні визначені у ст. 17 Закону України «Про іпотеку» правові підстави для припинення іпотеки, а також те, що за договором від 15.12.2009, на підставі якого позивач придбав 49 квартир – він не проявив розумну обачність та всесторонньо не вивчив перед покупкою цих квартир їх обтяження, в тому числі шляхом залучення спеціаліста у сфері права, і не переконався у відсутності обмежень на відчуження майна, хоча мав цим поцікавитися та, відповідно, розуміти негативні наслідки та ризики придбання такого майна, яке обтяжено іпотечним договором, за відсутності доказів виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач є добросовісним набувачем цих квартир матеріали справи не містять.
При цьому, що стосується вимоги позивача про припинення іпотеки щодо квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_51 , які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 , суд зазначив наступне. 
Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, безспірно встановлено, що вищевказані квартири були відчужені позивачем третім особам і позивач не є їх власником. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Фесенко С.В. посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права рішення скасувати, та задовольнити позовні вимоги.
Скарга мотивована тим, що договір іпотеки передбачає право банку звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки та не містить процедури звернення стягнення на квартири, як складову частину предмета іпотеки.
При даних обставинах неможливо встановити як співвідноситься предмет іпотеки з його частиною та вартість предмета іпотеки з вартістю окремих квартир, набутих позивачем.
Вказує, що ОСОБА_1 набув квартири як добросовісний набувач і жодним чином не міг знати про існування обтяження, яке було припинене на момент укладення правочинів.
Звертає увагу на те, що кредитний договір та договір іпотеки були укладені з іншими особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 жодних кредитних коштів за вказаними договорами не отримував.
Добросовісність набувачів спірних квартир підтверджується і низкою судових рішень Верховного Суду у справах № 643/14075/13-ц, 643/19240/13-ц, 643/10533,13ц, 643/9302/13, 643/19630/13ц, 643/5568/16ц, 643/13968/13ц, 643/5575/16ц, 643/12577/16ц, 643/4637/16ц.
Вказує, що всі зазначені спірні квартири в КП «ХМБТІ» з 2010 року були зареєстровані за ОСОБА_31 на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2009 року, а пізніше ще чотирнадцять спірних квартир зареєстровані в Державної реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2016 року у справі №643/6884/13ц та ухвали Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 року у справі №643/6884/13ц. Решта спірних квартир на теперішній час зареєстровані вже за іншими громадянами.
Вказує, що позивач будучи добросовісним набувачем в момент укладення договору не мав інформації про існування іпотеки, записи про яку були виключені з реєстрів на підставі судового рішення, яке діяло на той момент.
Договір купівлі-продажу від 15.12.2009 року є чинним, отже позивач має паво на звернення до суду із вимогою про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію у частині обтяження квартир, зазначених в позові, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності у інших осіб.
Звертає увагу, що предметом іпотеки за договором від 09.08.2006 року був житловий будинок як цілісний об`єкт. Окремі квартири в договорі не зазначались, а будь-яких додаткових угод, які конкретизували частину об`єкта іпотеки, зокрема зазначені квартири, не укладалося, що унеможливлює звернення стягнення саме на ці квартири без відповідної нової реєстрації обтяження та належної юридичної підстави.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Невечеров Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що позивач не є власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_51 , які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 . Позивачем не було доведено та обґрунтовано належними доказами, яким чином факт перебування цих квартир в іпотеці та наявність зареєстрованих обтяжень порушують саме його права.
Також вказано, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності обставин, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку», як підстав для припинення іпотеки.
Позивач не є стороною Договору іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 р., укладеного між Банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому не може вимагати його розірвання та припинення. 
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека – це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши її доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.
Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, які доводами скарги не спростовуються.
Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку»:
- іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом;
-Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом;
-Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності.
-Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
-Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
У статті 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором.
У разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, новостворені об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» Іпотека припиняється у разі:
припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;
набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;
визнання іпотечного договору недійсним;
знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;
примусове відчуження земельної ділянки, іншого нерухомого майна відповідно достатті 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану;
{Частину першу статті 17 доповнено новим абзацом згідно із Законом № 4321-IX від 25.03.2025}
з інших підстав, передбачених цим Законом.
Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
У статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначені такі наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи:
У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.
Згадані вимоги частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки. У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника.
Так, судом були встановлені наступні обставини справи.
26.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (Банк)) та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений Кредитний договір № 20 (далі - Кредитний договір).
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит в сумі 2 644 000, 00 (Два мільйони шістсот сорок чотири тисячі) доларів США (що еквівалентно 13 352 200, 00 гривень по курсу НБУ 505, 00 грн. за 100 доларів США станом на 26.12.2007 р.). Кредит надається на строк з 26 грудня 2007 року по 25 грудня 2012 року, або по день, визначений у п. 3.3.11 цього Договору, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних.
Згідно з п. 1.4 Кредитного договору кредит надається на придбання нежитлової будівлі літ. В-5 загальною площею 6 471, 2 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_58 .
Умовами п. 2.1 Кредитного договору визначено, що згідно з Договором іпотеки № 20 від 26.12.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за дійсним договором Банком прийнято в іпотеку нерухомість, яку зазначено у п. 1.4 цього Договору.
Відповідно до п. 3.2.8 Кредитного договору у разі невиконання Позичальником зобов`язань, передбачених дійсним договором, відшкодування заборгованості за дійсним договором здійснюється Банком шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору про іпотеку, визначеним в п. 2.1, який укладено між Банком та Позичальником, у порядку, встановленому чинним законодавством.
Умовами п. 3.3.17 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися взятих на себе зобов`язань, як іпотекодавець, згідно п. 3.3 Договору іпотеки та інших зобов`язань, що випливають з Договору іпотеки та забезпечувати безперервну дійсність положень, засвідчених, як іпотекодавець, у п. 2.3 Договору іпотеки.
09.06.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 20.
Відповідно до умов Додаткової угоди пункт 1.4 виключити та викласти у начтупній редакції: «Кредит надається на придбання житлового будинку літ. В-5 загальною площею 6 422, 9 кв. м., житловою площею 2 856, 00 кв. м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_59 .
У пункті 2.1 замість слів «договір іпотеки № 20 від 26 грудня 2007 р.» вказати слова «договір іпотеки № 16/08-Б від 09.06.2008 р.»
Всі інші умови кредитного договору діють у раніше узгодженій сторонами редакції». 
09.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який виступає майновим поручителем за кредитом ОСОБА_2 (Іпотекодавці) був укладений Договір іпотеки № 16/08-Б (далі – Договір іпотеки).
Умовами п. 1 1 Договору іпотеки передбачено, що дійсний договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають з Кредитного договору № 20 від «26» грудня 2007 року (а також будь-якими додатковими угодами до нього), укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_2 (Позичальником), за умовами якого Позичальник зобов`язаний Іпотекодержателю не пізніше 25 грудня 2012 року повернути кредит у розмірі 2 644 000, 00 (два міліони шістсот сорок чотири тисячі) доларів США, сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних та штрафні санкції у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим Договорами.
У разі виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку» кредитного договору даний договір забезпечуватиме всі вимоги Іпотекодержателя як кредитора за кредитним договором, згідно розділу «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку».
Про дату виникнення вказаних вище обставин та наслідків Іпотекодержатель повідомляє Іпотекодавців (Позичальника) письмово. Виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку» кредитного договору, не є змінами до кредитного договору і не потребують письмового погодження Іпотекодавців (Позичальника). Укладаючи цей договір Іпотекодавці погодились, що у разі виникнення обставин та наслідків, передбачених розділом «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку» кредитного договору, даний договір забезпечуватиме всі вимоги Іпотекодержателя як кредитора за кредитним договором, згідно розділу «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку» кредитного договору.
У разі одностороннього розірвання кредитного договору Іпотекодержателем згідно розділу «Порядок внесення змін (доповнень) та розірвання договору в односторонньому порядку» кредитного договору, Іпотекодавці погоджуються, що Іпотекодержатель з дати розірвання кредитного договору звертає стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому цим договором».
Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно – житловий будинок літ. В-5 загальною площею 6 422, 9 кв. м., житловою площею 2 285, 6 кв. м. (в будинку розташовано 123 квартири), що знаходиться у АДРЕСА_60 та належать Іпотекодавцям на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2008 р. по справі № 2/2906/2008р. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», 06.06.2008р., реєстраційний номер № 23200920 номер запису № 3974 в книзі 1, що підтверджено Витягом з електронного реєстру прав власності на нерухоме майно № 19110849 від 06.06.2008 р.
Експертна вартість предмета іпотеки станом на 06.06.2008 р., згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», становить 18 894 300, 0 гривень.
Згідно з п 2.2 Договору іпотеки предмет іпотеки оцінено сторонами в 17 070 000, 00 (сімнадцять мільйонів сімдесят тисяч) гривень (заставна вартість).
Сторони визначили початкову ціну продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у разі набуття звернення на предмет іпотеки в розмірі 90% від вартості предмету іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України (п. 2.3. Договору).
Відповідно до п. 6.1 Договору іпотеки Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках:
- якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу за кредитом) та/або при несплаті ао частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки;
- якщо у 2-денний строк після загибелі, пошкодженні чи втрати предмета іпотеки іпотекодавці не здійснить його заміну у відповідності до п.п. 3.3.3 цього Договору;
- порушення Іпотекодавцями (Позичальником) обов`язків за цим та/або кредитним договором та невиконання вимоги Іпотекодержателя про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором;
- якщо інша, ніж Іпотекодержатель, особа набула право стягнення на предмет іпотеки. 
Умовами п. 6.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація здійснюється або за рішенням суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з домовленістю сторін.
За рішенням Іпотекодержателя задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватись у наступному порядку шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або шляхом укладення довіреності на реалізацію предмету іпотеки (п. 6.4 Договору іпотеки).
Умовами п. 6.4.1 Договору іпотеки передбачено, що відповідно до п. 3.1.5 дійсного договору Іпотекодавці на вимогу Іпотекодержателя повинен передати Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, що є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати Іпотекодавцям перевищення 90% (відсотків) вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог Іпотекодержателя. Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність Іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність Іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога Іпотекодержателя, втрачають чинність.
За рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договором, - пеню, штраф), витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором і зверненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору (п. 6.5 Договору іпотеки).
Відповідно до п. 6.6 Договору іпотеки у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Заборгованість Позичальника по кредитному договору вважається погашеною в день отримання Іпотекодержателем від покупця за договором купівлі-продажу ціни купівлі-продажу предмета іпотеки в повному обсязі.
Іпотекодержатель, реалізувавши предмет іпотеки (в силу рішення суду або даного договору), має надіслати Іпотекодавцям (Позичальнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця), та іншим Іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.
Згідно п. 6.7 Договору іпотеки за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, процентів, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом, кредитним чи цим договорами, - пеню, штраф), витрати, пов`язані з пред`явленням вимоги за кредитним договором зверненням стягненням стягнення та реалізації предмета іпотеки, витрати на утримання і збереження предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, а також інших збитків, завданих порушенням умов кредитного договору або цього договору.
Відповідно до п. 6.8 Договору іпотеки реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інакше не передбачено рішення суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» та з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
Умовами п.п. 7.6 - 7.8 Договору іпотеки передбачено, що обтяження об`єкта нерухомості іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку. Дійсний договір є невід`ємною частиною кредитного договору. На відчуження предмета іпотеки нотаріусом накладається заборона.
21.08.2009 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про визнання Договору іпотеки недійсним.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року у справі № 2-9601 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено. Суд визнав Договір іпотеки № 16/08-Б недійсним. Судом вирішено внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо об`єкта – житлового будинку літ. В-5, розташованого: АДРЕСА_56 , порядковий номер запису у Державному реєстрі іпотек – 7356523. Знято заборону на відчуження житлового будинку літ. В-5, розташованого: АДРЕСА_61 , накладену ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» згідно Договору іпотеки № 16/08-Б, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Глуховцевою Н.В. 09.06.2008 року, реєстровий № 2836, реєстраційний номер запису у Єдиному реєстрі заборони – 8751510.
15.12.2009 року між ОСОБА_32 (Продавець) та позивачем (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу (далі - Договір), відповідно до умов якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає у власність та сплачує обумовлену суму за однокімнатні квартири, розташовані у будинку АДРЕСА_62 , а саме: № 1, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 та АДРЕСА_51 . 
Відповідно до п. 2 Договору вищевказане майно належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. 13.10.2009 року за реєстровим № 4932, право власності зареєстровано комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 
Відповідно до п. 5 Договору Продавець стверджує, що:
- відчужуване майно на момент підписання цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, не відчужене іншим чином, не заставлено, в спорі чи під забороною не перебуває, прав щодо нього у третіх осіб немає, ані малолітні, ані неповнолітні діти не мають права користування зазначеним майном, внаслідок відчуження вищевказаного майна не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та інших осіб, яких Продавець зобов`язана утримувати за законом чи договором;
- ані в зареєстрованому шлюбі, ані у фактичних шлюбних відносинах не перебуває, та що майно належить їй на праві особистої приватної власності. Заява відповідного змісту додана до примірника договору, що зберігається в справах приватного нотаріуса, який посвідчив цей договір. 
Згідно з п. 7 Договору право власності на вищевказане майно виникає у Покупця з моменту державної реєстрації цього Договору. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.04.2012 року у справі № 2-9601/09 рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2009 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Н.В. про визнання Договору іпотеки недійсним відмовлено.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 36008860 від 14.05.2012 внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки № 16/08-Б на квартири АДРЕСА_63 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_73 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , реєстраційний номер 12488862.
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 36009183 від 14.05.2012 внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно на підставі Договору іпотеки № 16/08-Б на квартири АДРЕСА_63 , АДРЕСА_64 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_66 , АДРЕСА_67 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_71 , АДРЕСА_72 , АДРЕСА_73 , АДРЕСА_74 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_76 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_78 , АДРЕСА_79 , реєстраційний номер 12489264.
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року у справі № 2-1404/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму заборгованості у розмірі 1 664 543,02 грн. та 2 630 252,33 доларів США, а у разі їх відсутності здійснити стягнення в гривневому еквіваленті відповідно до курсу Національного банку України на момент реального виконання зобов`язання.
11 вересня 2009 року між ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 (Продавцями) та ФОП ОСОБА_33 (Покупець) було підписано Договір купівлі-продажу квартир № 11/09/09. Предметом договору були квартири АДРЕСА_63 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_81 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_82 , АДРЕСА_83 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_85 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_86 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_87 (загальна кількість 80 квартир) у житловому будинку літ. В-5 за адресою АДРЕСА_56 .
22.09.2009 року була укладена Додаткова угода вищевказаного договору, а 13.10.2009 року підписані акт приймання-передачі квартир та акт приймання-передачі векселя.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2011 року у справі № 29/132-10 (н.в.о. 40/294-09) визнано дійсним Договір купівлі-продажу № 11/09/09 квартир від 11 вересня 2009 року, підписаний між ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_33 та визнано право власності на квартири за АДРЕСА_63 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_88 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_89 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_87 (загальна кількість 80 квартир) за адресою АДРЕСА_56 за ФОП ОСОБА_34 . 
Постановою Харківського Апеляційного Господарського суду від 12.04.2011 року у справі № 29/132-10 рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2011 залишено в силі.
31 березня 2010 року між ФОП ОСОБА_33 та ТОВ «АЛІМАТ-Т» було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 31/03-10.
Пунктом 1.2. вищевказаного Договору передбачено, що об`єктом (предметом) даного договору є майнові права на квартири за АДРЕСА_63 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_88 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_89 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_87 (загальна кількість 80 квартир) у житловому будинку літ. В-5 за адресою АДРЕСА_56 .
ТОВ «АЛІМАТ-Т» звернулось з позовом до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_33 , в якому прохало суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 31/03-10 від 31.03.2010, а саме квартири АДРЕСА_63 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_88 , АДРЕСА_68 , АДРЕСА_69 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_89 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_90 .
Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.04.2011 року у справі № 67/147-10 позов було задоволено, визнано дійсним Договір купівлі-продажу майнових прав № 31/03-10 від 31.03.2010, укладений між ТОВ «АЛІМАТ-Т» та ФОП ОСОБА_33 , визнано право власності на квартири АДРЕСА_10 , АДРЕСА_80 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_65 , АДРЕСА_81 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_82 , АДРЕСА_83 , АДРЕСА_91 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_70 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_84 , АДРЕСА_75 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_92 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_77 , АДРЕСА_86 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_87 , за адресою АДРЕСА_93 за ТОВ «АЛІМАТ-Т».
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.05.2012 року у справі № 67/147-10, рішення суду першої інстанції від 26.04.2011 року у справі № 67/147-10 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду від 21.08.2012 року у справі № 67/147-10 постанову суду апеляційної інстанції залишена без змін.
У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП ОСОБА_35 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «АЛІМАТ-Т» про витребування майна та визнання права власності.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2016 року (набрало законної сили 31.05.2016 року) у справі № 643/6884/13-ц позов ОСОБА_1 задоволено, витребувано у власність ОСОБА_1 від ТОВ «АЛІМАТ-Т» квартири, які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 , а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_51 , а також на вказані квартири визнано право власності за ОСОБА_1 . 
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 року (набрала законної сили 31.01.2017 року) у справі № 643/6884/13-ц в резолютивній частині даного рішення було виправлено описку: змінено назву АДРЕСА_94 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_51 , які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 належать третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_24 , АДРЕСА_25 , АДРЕСА_26 , АДРЕСА_28 , АДРЕСА_30 , АДРЕСА_31 , АДРЕСА_39 , АДРЕСА_40 , АДРЕСА_41 , які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 належать ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Встановлені судом обставини свідчать, що позивач всупереч процесуального обов`язку, передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів, що на день придбання вищевказаних квартир, це нерухоме майно не було обтяжене відповідними застереженням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Крім того, позивач також не довів, що на день розгляду цієї справи він є власником квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 , АДРЕСА_23 , АДРЕСА_27 , АДРЕСА_29 , АДРЕСА_32 , АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 , АДРЕСА_35 , АДРЕСА_36 , АДРЕСА_37 , АДРЕСА_38 , АДРЕСА_42 , АДРЕСА_43 , АДРЕСА_44 , АДРЕСА_45 , АДРЕСА_46 , АДРЕСА_47 , АДРЕСА_48 , АДРЕСА_51 , які розташовані в житловому будинку літ. В-5, що знаходиться у АДРЕСА_57 , а тому порушення його права не доведені.
Колегія суддів також звертає увагу, що за змістом вказаних норм Закону України «Про іпотеку» на квартири, які є невід`ємною частинами багатоквартирного будинку, поширюється обтяження іпотекою, яке було за умовами договору накладені на цей багатоквартирний будинок.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною третьою статті 9, частиною третьою статті 12 Закону України "Про іпотеку" відчужувати предмет іпотеки іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.
Законодавцем у частині четвертій статті 16 Закону України "Про іпотеку" визначено, що після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.
Як було зазначено вище, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Суд також нагадує, що згідно з частинами першою, другою статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Колегія суддів також звертає увагу, що згідно з висновками касаційного суду особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19)).
У постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що неможливо звернути стягнення на квартиру як на частину об`єкта нерухомого майна (частину предмета іпотеки) в разі визначення предметом іпотеки за договором іпотеки будинку в цілому, а не окремих квартир. Оскільки квартира в багатоквартирному житловому будинку не була самостійним предметом іпотеки, тому позивач не вправі реалізувати свої права іпотекодержателя шляхом примусового звернення стягнення на неї у встановленому законом порядку незалежно від інших квартир у багатоквартирному житловому будинку, бо таке житлове приміщення як окрема частина об`єкта нерухомого майна не було самостійним предметом іпотеки, а може бути визначено як частка багатоквартирного будинку, який є предметом іпотеки.
Разом з тим, вказані правові висновки не є застосованими до обставин цієї справи з огляду на різні підстави та предмет позову цієї справи, яка наразі переглядається судом апеляційної інстанції. Тому колегія суддів відхиляє наведені з цього приводу доводи скарги.
Відповідно до ст. 5 згаданого Закону іпотека поширюється на всі невід`ємні поліпшення майна та складові частини, що виникли у майбутньому.
Якщо квартира в іпотечному будинку була відчужена, до нового власника переходять усі обов`язки іпотекодавця у тому ж обсязі. Окрема квартира продовжує виступати предметом забезпечення.
Обставини справи також свідчать, що спірні квартири як складові елементи предмета іпотеки були відчужені особою, яка за відсутності іпотекодержателя не мала права їх відчужувати.
Оскільки Законом України «Про іпотеку» не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як витребування майна від добросовісного набувача або відсутність згоди власника на передачу нерухомого майна в іпотеку, тому такі підстави розглянутого судом позову не припиняють основне зобов`язання та не є самостійною підставою для припинення іпотеки (див. з цього приводу правові висновки у постановіОП КЦС ВС від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15-ц (провадження № 61-18736сво18). 
Таким чином, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката – Фесенко Сергія Володимировича залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складений 10 червня 2026 року. 

Головуючий –       В.Б. Яцина.

Судді -         Ю.М. Мальований.

О.В.Маміна.