Справа № 199/5272/26
(2/199/5019/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

25.05.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі головуючого судді Спаї В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 23.08.2019 р. вона взяла шлюб з відповідачем; подружжя не є батьками неповнолітніх дітей. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, з 09.08.2025 р. сімейне життя між сторонами погіршилось, спільне проживання припинилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У зв`язку з вказаними обставинами позивач вважає, що сім`я остаточно розпалась, її збереження неможливе та недоцільне. 
В окремо поданій заяві, позивач просила суд після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище на « ОСОБА_3 ».
Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву
Процесуальні дії у справі:
- ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 04.05.2026 р. прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, 23 серпня 2019 р. між сторонами в даній справі було укладено шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в книзі реєстрації про одруження зроблено запис за №631 та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією. 
Подружжя не є батьками неповнолітніх дітей.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу з підстав, зазначених у позовній заяві. 
Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). 
Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, враховуючи наступне. 
За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. 
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 
Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року).
Отже, суд, з`ясував фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що відсутня вільна згода позивача на шлюб із відповідачем, а також дійсні підстави позову про розірвання шлюбу (з 09.08.2025 р. сімейне життя між сторонами погіршилось, спільне проживання припинилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин), дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення, тому позов в частині вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. 

Щодо вимоги про повернення позивачу  дошлюбного прізвища, то підстави для задоволення даної вимоги відсутні, враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Звернення до суду позивача  мало місце шляхом подання позовної заяви, у зв`язку з чим її розгляд відбувався в порядку позовного провадження (за ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву). 
Стаття 265 ЦПК України не містить норми, якою передбачено зазначення у рішенні суду про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається у цивільних справах про розірвання шлюбу, розглянутих у порядку позовного провадження.
Така норма встановлена для розгляду цивільних справ в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей (ч. 8 ст. 294 ЦПК України ) та згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. 
Отже, підстави для задоволення вимоги про повернення після розірвання шлюбу позивачу дошлюбного прізвища відсутні. 

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264, 265, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково. 

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 23.08.2019 р. (актовий запис №631) Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) судові витрати в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. 

Відмовити в задоволенні вимоги про повернення дошлюбного прізвища. 

Дата складення повного судового рішення 25.05.2026 р.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. . 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї