ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
27.04.2026	Справа № 910/15874/25	

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРГ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетонний альянс України"
про  стягнення 116 412,98 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін: 
без виклику.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАРГ» (далі також - позивач, ТОВ «ДАРГ») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетонний Альянс України» (ТОВ «Бетонний Альянс України»), відповідно до якого позивач просить:
- розірвати договір поставки № 18/03-1ПБ від 18.03.2024;
- стягнути надлишково сплачені кошти в розмірі 116 412,98 грн.
Відповідно до ухвали від 23.12.2025 відкрито провадження у справі № 910/15874/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.
При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Так, ухвала суду про відкриття була отримана відповідачем 23.12.2025, що підтверджується довідкою про доставлення процесуального документу до електронного кабінету.
Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах. 
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетонний Альянс України» (як постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАРГ» (як покупцем) було укладено договір поставки № 18/03-1ПБ (далі також - договір) за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцю замовлений товар, а покупець зобов`язався своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити оплату на умовах договору
Замовленим товаром за договором є будівельні матеріали (бетон). Асортимент, кількість, строк поставки, умови поставки та ціна товару, що підлягає поставці згідно умов даного договору визначається у погоджених замовленнях покупця протягом терміну дії договору та відображається в одному з наступних документів: специфікаціях, товаротранспортних накладних, видаткових накладних або додатковій годі до даного договору (п.п. 1.3., 1.4. договору).
Відповідно до п. 2.3. договору, загальна кількість товару, що поставляється за цим договором, визначається на підставі письмових заявок покупця, або в додатках, зазначених у п. 1.4. даного договору, в яких вказується: дата поставки, кількість товару, номенклатура товару, при необхідності погодинний графік поставки.
У розділі 5 договору сторони погодили, що розрахунки за кожну поставлену/ відвантажену партію товару здійснюються у безготівковому порядку. Покупець при погодженні замовлення передбаченого в порядку п. 1.4. даного договору здійснює передплату в розмірі 100% від загальної вартості замовленої партії товару не пізніше 2 (двох) банківських днів з моменту отримання рахунку на оплату.
Поставка товару здійснюється на підставі замовлень покупця, погоджених з постачальником, викладених в письмовому вигляді та переданих факсом або особисто (п. 6.1. договору).
Згідно з п. 7.3. договору, перехід права власності на товар, що є предметом поставки за цим договором, відбувається в момент поставки/ відвантаження товару, що оформляється підписанням Акту приймання-передачі товару, видатковою накладною або/та товаротранспортною накладною.
Приймання продукції, що поставляється здійснюється: по якості відповідно до документів про якість; по кількості відповідно до видаткової накладної. Приймання продукції по кількості та якості здійснюється покупцем в порядку і терміни, встановлені інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості № П-6, затвердженою наказом Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості № П-7, затвердженою наказом Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 (п. 7.4. договору).
Відповідно до п. 12.1. договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Як стверджує позивач, на виконання умов договору ним 30.04.2025 здійснено оплату згідно з платіжною інструкцією № 3155 на суму 601 133,40 грн та згідно з платіжною інструкцією № 3156 на суму 562 464,00 грн.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором та поставив товар лише частково на суму 1 047 184,42 грн, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 116 412,98 грн. 
02.12.2025 позивач надіслав на адресу відповідача вимогу із проханням вважати з моменту отримання вимоги договір поставки № 18/03-1ПБ від 18.03.2024 розірваним та просив повернути покупцю надлишково сплачені грошові кошти на суму 116 412,98 грн.
Зважаючи на те, що відповідач відповіді на вимогу не надав, то позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права.
Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві обставин не простував.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 18/03-1ПБ від 18.03.2024, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтями 525, 526, 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Як вже було вказано вище, у договорі № 18/03-1ПБ від 18.03.2024 сторони погодили, що відповідач зобов`язується поставити на користь позивача товар, а останній - оплатити такий товар.
З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що 30.04.2025 відповідач виставив рахунки на оплату № 398 на суму 601 133,40 грн та № 399 на суму 562 464,00 грн, які у повному обсязі оплачені позивачем 30.04.2025 відповідно до платіжних інструкцій № 3156 та № 3155, копії яких додано до позовної заяви.
У той же час, за період з 02.05.2025 по 21.10.2025 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 1 047 184,42 грн, що на 116 412,98 грн ніж сплачено за товар покупцем.
Оскільки відповідач не здійснював поставку решти товару, позивач 01.12.2025 надіслав на його адресу вимогу про розірвання договору та повернення коштів. Докази надіслання та вручення відповідачу наявні в матеріалах справи.
Відповідач відповіді на вимогу не надав, доказів повернення коштів або поставки товару не долучив, жодним чином доводів позивача не спростував.
Хоча позивачем не надано копій замовлень товару, з яких можливо було б встановити погоджені сторонами строки поставки, але у відповідача виник обов`язок з повернення належних позивачу коштів передплати з моменту отримання відповідної вимоги.
Отже, з наведеного можна дійти висновку, що відповідач допустив істотного порушення договору шляхом не виконання зобов`язань з поставки оплаченого товару в повному обсязі.
Тому, позовні вимоги про розірвання договору поставки № 18/03-1ПБ від 18.03.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, оскільки матеріали справи не місять доказів повернення позивачу відповідачем коштів у розмірі 116 412, 98 грн або поставки товару на вказану суму, то позовні вимоги про стягнення надлишково сплачених коштів також підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.
Судом зроблено оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, з`ясовані мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування в даному спорі, в тому числі застосовано до спірних правовідносин норму права та вказано мотиви такого застосування, що відповідає положенням ст. 238 ГПК України.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати суд покладає на відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРГ" задовольнити.
2. Розірвати договір поставки № 18/03-1ПБ від 18.03.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бетонний альянс України" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарг».
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетонний альянс України" (01013, м. Київ, вул. Баренбойма, 8-Р; код ЄДРПОУ 45260189) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАРГ" (04073, м. Київ, вул. Кирилівська, 160, корп.. Б; код ЄДРПОУ 41073431) надлишково сплачені кошти в розмірі 116 412,98 грн та судовий збір в розмірі 6 056,00 грн.
4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27.04.2026.

Суддя Ю.О. Підченко