ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3018/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.
секретар судового засідання Хом`як Х.А. 
розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс»
на рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2026 (повне рішення складено 19.03.2026, суддя Яворський Б.І.)
у справі № 914/3018/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс», м. Київ,
до відповідача-1 Приватного підприємства «Компанія Олтекс», м. Львів,
до відповідача-2 ОСОБА_1 , м. Самбір Львівська обл.,
про солідарне стягнення 1 300 249, 27 грн

За участю представників:
від позивача – Наїдко Л.В.
від відповідача-1 – не з`явився
від відповідача-2 – не з`явився

Господарський суд Львівської області в рішенні від 10.03.2026 у справі № 914/3018/25 ухвалив відмовити повністю в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс» про солідарне стягнення з відповідачів 1300249,27 грн.
Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить: - скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2026 у справі № 914/3018/25; - прийняти нове рішення, яким стягнути солідарно з Приватного підприємства «Компанія Олтекс» та ОСОБА_1 1 300 249,27 грн заборгованості, що виникла на підставі договору підряду № 20240325 від 25.03.2024 та була передана ТзОВ «ПРОЛОГ СЕРВІС» за договором відступлення права вимоги № 1 від 28.11.2024.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2026, склад колегії з розгляду справи № 914/3018/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс», поданою на рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2026 у цій справі. 
16.04.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 909/1482/25.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту існування заборгованості за договором підряду, право вимоги за яким було відступлено йому на підставі договору відступлення права вимоги. Суд зазначив, що такий договір не породжує нового зобов`язання та не є самостійною підставою виникнення боргу, а лише підтверджує заміну кредитора у вже існуючому зобов`язанні, тому для вирішення спору необхідним є встановлення факту існування первісної заборгованості. Водночас, позивач не надав належних доказів укладення та виконання договору підряду, зокрема оригіналу договору та додатка до нього, актів передачі матеріалів, виконаних робіт і повернення сировини. При цьому, подані позивачем копії договору підряду та додатка до нього викликали у суду обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності, а витребувані судом оригінали зазначених документів надані не були, у зв`язку з чим такі докази не були взяті судом до уваги. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність факту існування договірних відносин між сторонами договору підряду, обсягу та підстав виникнення заявленої заборгованості, що виключає можливість задоволення позовних вимог.
Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- суд першої інстанції не надав належної правової оцінки договору про відступлення права вимоги, як доказу визнання боргу. Боржник, підписавши цей договір, не лише погодився на заміну кредитора, а й прямо підтвердив існування заборгованості, її розмір та обов`язок сплатити відповідні кошти новому кредитору. Така поведінка відповідно до практики Верховного Суду свідчить про визнання боргу та повинна була бути оцінена судом як належний доказ існування зобов`язання;
- місцевий суд помилково ототожнив відсутність оригіналів окремих документів із недоведеністю факту заборгованості. Висновок про відсутність боргу зроблено без врахування всієї сукупності доказів, поданих у справі. Зокрема, суд не надав належної оцінки платіжним документам про перерахування коштів за договором підряду, тристоронньому договору відступлення права вимоги, претензійному листуванню між сторонами та судовому рішенню в іншій справі, яким уже встановлювалися правовідносини за тим самим договором підряду;
- суд безпідставно не врахував обставини, що підтверджують неможливість подання оригіналів документів. Оригінали договору підряду були вилучені під час проведення обшуку правоохоронними органами, про що суду було повідомлено та подано відповідні підтверджуючі документи. Незважаючи на це, суд фактично поклав на позивача негативні процесуальні наслідки обставин, які виникли незалежно від його волі;
- суд першої інстанції не врахував принцип добросовісності та заборони суперечливої поведінки сторони. Апелянт вважає, що боржник, який письмово підтвердив існування та розмір заборгованості шляхом підписання договору відступлення права вимоги, не може надалі фактично заперечувати наявність такого зобов`язання.
Процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В дане судове засідання з`явився представник позивача, який підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, заслухавши повноважних представників сторін, судова колегія встановила такі обставини: 
25.03.2024 між ТзОВ «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» (за договором – замовник) та ПП «Компанія Олтекс» (за договором – підрядник) укладено договір підряду № 20240325, копія якого разом із додатком № 1 наявна в матеріалах справи. 
Відповідно до умов зазначеного договору підрядник, на підставі замовлення замовника, зобов`язався виконати роботи, визначені п.1.2 договору, та передати результат виконаних робіт замовнику, а замовник, своєю чергою, зобов`язався надати підряднику необхідну інформацію та матеріали, прийняти результат виконаних робіт і здійснити оплату їх вартості (п.1.2). Під результатом виконаних робіт сторони розуміли готовий пошитий виріб, виготовлений з урахуванням усіх побажань і рекомендацій замовника та відповідно до умов договору (п.1.5). Під виробом сторони розуміли панами літні польові тип 4 клас 7, які повинні відповідати вимогам технічної специфікації ТС МОУ ТС А01Х3.00893-491:2023 (01) (п.1.6). Замовник зобов`язався передати підряднику такі матеріали: до 27.03.2024 включно – тканину змішану (65% котону, 35% поліестеру) у кількості 1100 погонних метрів, флізелін 50 г/мІ у кількості 3200 погонних метрів, шнур Ф4 у кількості 6600 метрів, нитки 28S/2 у кількості 200 штук, фіксатори 2Д у кількості 10000 штук; до 02.04.2024 включно – тканину змішану (65% котону, 35% поліестеру) у кількості 2200 погонних метрів; до 08.04.2024 включно – матеріали для пакування готових виробів (п.2.3). Факт приймання-передачі результатів виконаних робіт підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт, підписаними сторонами (п.3.8). Замовник зобов`язався здійснити оплату виконаних робіт на підставі виставленого рахунку в такому порядку: передоплата у розмірі 35% від загальної вартості робіт, визначеної відповідним додатком до договору, підлягала перерахуванню на поточний рахунок підрядника до 26.03.2024 включно; решта коштів у розмірі 75% від загальної вартості робіт, визначеної додатком до договору, підлягала сплаті протягом 7 банківських днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт (п.6.2). У разі порушення підрядником строків та/або обсягів передачі результатів робіт (виробів), визначених договором або додатками до нього, підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,5% від загальної вартості робіт, визначеної відповідним додатком, за кожен день прострочення. У разі порушення строків та/або обсягів передачі виробів більш як на 30 календарних днів, підрядник додатково зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 30% від загальної вартості робіт, визначеної відповідним додатком (п.7.3).
Додатком № 1 до договору підряду сторони погодили обсяг робіт, вартість винагороди, строки виконання робіт та інші істотні умови договору, а саме: виконання робіт з пошиття панам літніх польових тип 4 клас 7 у кількості 10 000 штук на загальну суму 880 000,00 грн з врахуванням податку на додану вартість (п.1). Роботи повинні бути виконані, а результати робіт передані замовнику не пізніше 22.04.2024 включно (п.3).
На виконання умов договору підряду замовником було перераховано підряднику передоплату у загальному розмірі 458 000,00 грн (у тому числі ПДВ у сумі 76 333,33 грн), що підтверджується платіжними інструкціями № 494 від 25.03.2024 та № 506 від 03.04.2024, а також передав підряднику сировину, зазначену в п.2.3 договору.
У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» зазначало, що Приватним підприємством «Компанія Олтекс» було здійснено поставку виробів замовнику у таких кількостях: товар у кількості 1979 шт. на суму 174 152,00 грн з ПДВ, строк постачання якого визначено до 22.04.2024, фактично поставлено 26.05.2024; товар у кількості 775 шт. на суму 68 200,00 грн з ПДВ, строк постачання якого визначено до 22.04.2024, фактично поставлено 06.06.2024; товар у кількості 1780 шт. на суму 156 640,00 грн з ПДВ, строк постачання якого визначено до 22.04.2024, фактично поставлено 15.06.2024. Позивач посилався на те, що Приватне підприємство «Компанія Олтекс» фактично поставило вироби із простроченням строку поставки у кількості 4535 шт. на загальну суму 398 992,00 грн, а залишок передоплати становить 59 008,00 грн. При цьому, за твердженням позивача, вироби у кількості 5465 шт. поставлені не були. 
Наведені обставини стали підставою для надсилання замовником підряднику претензії № 1 про порушення умов договору підряду (вих. № 393 від 27.06.2024) з вимогою здійснити поставку недопоставлених виробів у кількості 5465 шт. протягом семи днів з моменту отримання претензії або повернути надану сировину, зазначену в пункті 2.3 договору. У претензії також було зазначено, що у разі невиконання її вимог замовником будуть нараховані штрафні санкції, передбачені договором, та ініційовано дострокове припинення договору.
24.07.2024 на виконання вимог претензії № 1, підрядником було повернуто сировину для виготовлення 2897 виробів, однак станом на день звернення до суду з позовом сировина для виготовлення виробів у кількості 2568 шт. вартістю 158 841,27 грн повернута не була.
У зв`язку з порушенням Приватним підприємством «Компанія Олтекс» умов договору та невиконанням вимог претензії Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» на адресу підрядника було направлено повідомлення № 398 про дострокове розірвання договору підряду № 20240325 від 25.03.2024 з 28.10.2024 відповідно до пункту 10.4 договору. У вказаному повідомленні позивач вимагав: повернення суми передплати за непоставлені вироби у розмірі 59 008,00 грн; повернення сировини (матеріалів), наданої для виконання робіт за договором, на суму 158 841,27 грн; сплати штрафних санкцій за порушення строку передачі виробів у розмірі 1 082 400,00 грн; сплати штрафних санкцій за нереєстрацію податкових накладних у розмірі 76 333,33 грн протягом п`яти календарних днів з дати отримання зазначеного повідомлення.
11.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та Фізичною особою ОСОБА_1 (відповідач-2, за договором – поручитель) укладено договір поруки, за змістом якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» є кредитором, ОСОБА_1 — поручителем, а Приватне підприємство «Компанія Олтекс» — боржником.
У відповідності до умов договору поруки, поручитель поручається перед кредитором та зобов`язується відповідати за повне і своєчасне виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором за основним договором у повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки та відшкодування збитків. Зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними, а для їх виконання не вимагається дотримання будь-яких інших умов, крім передбачених договором поруки та основним договором. Поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, у тому ж порядку та в ті ж строки, що і боржник.
28.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ СЕРВІС» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги № 1.
Відповідно до умов вказаного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» (первісний кредитор) відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ СЕРВІС» (новий кредитор) належне йому право вимоги до Приватного підприємства «Компанія Олтекс» (боржник), яке виникло за договором підряду № 20240325 від 25.03.2024 у розмірі 1 376 582,60 грн, договором підряду № 20240503 від 03.05.2024 у розмірі 61 968,50 грн, договором підряду № 240408 від 08.04.2024 у розмірі 501 477,34 грн, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та Приватним підприємством «Компанія Олтекс», а також право вимоги за договором поруки, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП» та ОСОБА_1 із застосуванням електронних підписів сторін, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ СЕРВІС» прийняло зазначені права вимоги.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.11.2025 у справі № 914/2863/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ СЕРВІС» про стягнення штрафних санкцій за нереєстрацію податкових накладних у розмірі 76 333,33 грн за договором підряду № 20240325 від 25.03.2024 було задоволено повністю. У зазначеній справі присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Компанія Олтекс» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЛОГ СЕРВІС» 76 333,33 грн штрафних санкцій за невиконання зобов`язань щодо реєстрації податкових накладних та 3 028,00 грн судового збору.
Посилаючись на набуття права вимоги за договором про відступлення права вимоги № 1 від 28.11.2024, неналежне виконання Приватним підприємством «Компанія Олтекс» зобов`язань за договором підряду № 20240325 від 25.03.2024, яке, за твердженням позивача, отримало передоплату та сировину для виготовлення виробів, однак не виконало роботи в обумовленому договором обсязі, не повернуло частину передоплати та залишок сировини, а також на солідарну відповідальність ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки від 11.06.2024, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до зазначених відповідачів про солідарне стягнення 1 300 249,27 грн заборгованості та нарахованих у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань штрафних санкцій.
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків:
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України). 
У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.517 ЦК України).
Спір у даній справі виник у зв`язку з вимогами нового кредитора про стягнення грошових коштів, які, за твердженням позивача, становлять заборгованість за договором підряду, право вимоги за яким перейшло до нього на підставі договору відступлення права вимоги. Саме з цієї підстави позивач пов`язує виникнення у відповідачів обов`язку зі сплати заявленої суми, обґрунтовуючи позов тим, що підписання тристороннього договору відступлення права вимоги, у тому числі боржником, фактично підтверджує існування та розмір заборгованості, у зв`язку з чим дослідження первісних договірних відносин, на його думку, не є необхідним.
Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів виходить з правової природи відступлення права вимоги, яка врегульована ст. 512, 514 та 517 Цивільного кодексу України. Відповідно до наведених норм, заміна кредитора у зобов`язанні є похідною від існуючого зобов`язання і не змінює його змісту, не створює нового обов`язку боржника та не породжує самостійного грошового зобов`язання. У зв`язку з цим, підставою вимоги нового кредитора завжди залишається первісне зобов`язання, яке має бути встановлене та доведене у загальному порядку доказування.
Водночас, участь боржника у договорі про відступлення права вимоги, навіть у випадку погодження з розміром заявленої заборгованості, не змінює правової природи цесії та не звільняє позивача від обов`язку довести існування, зміст і виконання первісного договору, оскільки саме з нього виникає спірне зобов`язання. Такий підхід узгоджується із загальними положеннями ст. 73 – 74 ГПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Саме в контексті наведеного суд першої інстанції дослідив подані позивачем докази та встановив, що в матеріалах справи відсутні належні первинні документи, які б підтверджували фактичне виконання договору підряду, а саме акти приймання-передачі матеріалів, акти виконаних робіт, документи щодо передачі та повернення сировини, а також інші бухгалтерські чи господарські документи, які в сукупності могли б підтвердити як факт виникнення зобов`язання, так і його обсяг. При цьому, надана позивачем копія договору підряду та додатка до нього викликала обґрунтовані сумніви щодо її достовірності, що з огляду на положення ст.91 ГПК України та усталену практику Верховного Суду щодо необхідності перевірки оригіналів документів у разі сумнівів у їх автентичності, обумовило витребування оригіналів, які суду надані не були.
Посилання позивача на вилучення оригіналів документів під час обшуку саме по собі не усуває необхідності доведення обставин, на які він посилається, оскільки з матеріалів справи вбачається суперечливість таких тверджень із його ж процесуальною позицією щодо наявності оригіналів на момент подання позову, а також відсутність належної ідентифікації спірних документів у наданому протоколі слідчої дії. У такій ситуації ризик недоведеності обставин не може бути перекладений на суд, оскільки відповідно до ст.13 ГПК України, саме сторони несуть тягар доказування.
Не можуть бути визнані достатніми для підтвердження заявлених вимог і посилання на платіжні документи, які свідчать лише про факт здійснення авансового платежу в межах господарських відносин, однак не відображають ані повного змісту зобов`язань сторін, ані факту належного виконання чи невиконання робіт, ані обсягу переданих матеріалів чи виготовленої продукції. Так само претензійне листування сторін, будучи односторонніми документами, не може підміняти собою первинні облікові документи, які відповідно до закону є належним засобом доказування факту господарської операції.
Щодо посилання на рішення у справі про стягнення штрафних санкцій, колегія суддів зазначає, що преюдиційне значення, відповідно до ст.75 ГПК України, мають лише ті обставини, які були безпосередньо встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, та мають значення для вирішення конкретного спору. Разом з тим, наведене рішення стосувалося іншого предмета позову та інших матеріально-правових вимог, а встановлені в ньому обставини не охоплювали у повному обсязі фактичне виконання або невиконання договору підряду в частині передачі матеріалів, виготовлення продукції та визначення розміру заборгованості, що є предметом доказування у даній справі.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту існування заборгованості за договором підряду та її розміру ґрунтується на всебічному та повному дослідженні наявних у справі доказів у їх сукупності та відповідає вимогам статті 86 ГПК України щодо оцінки доказів за внутрішнім переконанням суду.
Додатково суд апеляційної інстанції враховує, що навіть за умови участі боржника у договорі відступлення права вимоги та погодження із розміром заявленої вимоги, така обставина не може розглядатися як безумовне підтвердження фактичного існування і обсягу первісного зобов`язання, якщо відсутні інші належні та допустимі докази його виконання або порушення, оскільки підставою для задоволення позовних вимог про стягнення грошових коштів є встановлення судом факту існування зобов`язальних правовідносин, їх порушення та доведеності розміру заявлених вимог.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів це віднайдення відповіді на питання, чи може певна інформація слугувати доказом у справі, а також чи переконують докази кожен окремо та у своїй сукупності у наявності чи відсутності певної обставини у справі.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Таким чином, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами фактичні обставини, які становлять предмет доказування у даній справі, а саме існування, обсяг та невиконання зобов`язань за договором підряду, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є таким, що ухвалено відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих і правомірних висновків суду першої інстанції, не свідчать про порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права та не можуть слугувати підставою для його зміни чи скасування. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог сервіс» відмовити. 
Рішення Господарського суду Львівської області від 10.03.2026 у справі № 914/3018/25 залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 18.06.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік