П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/9732/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мазурок О.В. 
Суддя-доповідач - Сапальова Т.В. 
02 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Капустинського М.М.  Шидловського В.Б. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Просить скасувати постанову серії ЕНА №6877666 від 21.03.2026 р. про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, провадження по справі закрити.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2026 року позов задоволено:
-скасовано постанову серії ЕНА №6877666 від 21.03.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
01 липня 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без участі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії ЕНА №6877666, складеної 21.03.2026 о 11:46 поліцейським 1 взводу 2 роти 1 бат. УПП в Хмельницькій області ДПП молодшим лейтенантом Дияком А.Е. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення пункту 8.4 Правил дорожнього руху України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
21.03.2026 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки BMW 528і, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по дорозі М-30 не виконала вимогу дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль», який встановлено з поетапним обмеженням швидкості руху, шляхом попереднього встановлення відповідної кількості знаків 3.29, а саме здійснила проїзд через блокпост «Давидківці» без зупинки, чим порушила п.8.4 ПДР України.
Позивач вважає протиправною, винесеною з порушенням вимог закону, та такою, що підлягає скасуванню постанову, з огляду на таке. Дотримуючись вимог п.8.4 ПДР України вона зупинилась перед знаком «стоп» завчасно до того, як вона його побачила, але перед її автомобілем рухалась колона з приблизно 10 різних автомобілів, які не зупинялись, і не дивлячись, що інспектор поліції давав знаки, махаючи своїм відповідним жезлом, щоб автомобілі, які їхали не зупинялись. Натомість вона зупинила свій автомобіль до повної зупинки. Таким чином нею, було додержано вимоги п. 8.4 ПДР України, а отже події адміністративного правопорушення не було, відповідно відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідальності.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим встановив підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Згідно з п. 3.41 підрозділу 3 розділу 33 ПДР “Контроль” – забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).
Відповідно до п. 8.4.в ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до матеріалів справи на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відповідач надав відеозапис з бодікамери поліцейського 475613.
Оглянувши долучений відеозапис, апеляційний суд встановив, що на ньому не зафіксовано порушення позивачем ч.1 ст.122 КУпАП, а саме пп.8.4 ПДР України, оскільки, відеозапис не містить доказів розташування дорожнього знаку 3.41 «Стоп-контроль».
Під час дослідження відеозапису судом встановлено, що поліцейський перебуває позаду дорожнього знака, внаслідок чого його лицьова сторона, на якій міститься відповідне зображення, у кадрі відсутня. За таких обставин наданий відеозапис не дає можливості достовірно встановити, що зафіксований дорожній знак є саме знаком 3.41 «Стоп-контроль», а отже не підтверджує відповідні доводи відповідача.
Отже, долучений відповідачем відеозапис сам по собі не є належним та достатнім доказом порушення позивачем вимог дорожнього знака 3.41 «Стоп-контроль», оскільки не містить чіткої фіксації самого дорожнього знака та не дозволяє суду ідентифікувати його вид і зміст. За відсутності інших належних та допустимих доказів такі доводи відповідача є необґрунтованими.
Інших доказів вчинення позивачем правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП стороною відповідача не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.8.4 ПДР України, а отже і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Враховуючи вказане вище та положення ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд першої інстанції слушно зауважив, що у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. В свою чергу, належним доказом правопорушення є зокрема фото або відеофіксація вчиненого правопорушення, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не відповідає вимогами чинного законодавства за відсутності підтвердження об`єктивної сторони вчиненого адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки судом встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності до вимог матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Шидловський В.Б.