Справа № 131/127/26 
Провадження № 1-кп/131/4/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2026  м. Іллінці 

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 липня 2025 року за №62025050010026955 від за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка Іллінецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 5 ст. 407 КК України, 
учасники: прокурор ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , –

ВСТАНОВИВ: 
05.06.2023 наказом № 112-РС командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Весною 2024 року, перебував поблизу населеного пункту Дробишеве Лиманської міської громади Краматорського району Донецької області, (більш точний час у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), виконуючи бойове завдання, знайшов у невстановленому під час досудового розслідування місці, бойові припаси у вигляді 95 - ти (дев`яносто п`яти) патронів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівочних патронів калібру 7,62x51 мм та наступальну осколкову ручну гранату М67.
Так, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою придбання та зберігання бойових припасів, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», поклав до своєї сумки бойові припаси у вигляді 95 - ти (дев`яносто п`яти) патронів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівочних патронів калібру 7,62x51 мм та наступальну осколкову ручну гранату М67. В подальшому ОСОБА_3 , переніс належну йому сумку із зазначеними бойовими припасами до тимчасового місця проживання, а саме будинку який розташований у АДРЕСА_2 , тим самим придбав та почав зберігати бойові припаси у вигляді 95 - ти (дев`яносто п`яти) патронів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівочних патронів калібру 7,62x51 мм та наступальну осколкову ручну гранату М67, без передбаченого законом дозволу.
У подальшому, солдат ОСОБА_3 всупереч чинного законодавства не вжив заходів до здачі знайдених (придбаних) ним боєприпасів до військової частини НОМЕР_1 , чим незаконно придбав, натомість з метою подальшого незаконного зберігання вказані бойові припаси, належну йому сумку із зазначеними бойовими припасами зберігав за місцем свого тимчасового проживання.
В травні 2024 року (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) солдат ОСОБА_3 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.04.2024 за № 112, перебуваючи у відпустці, в період часу з 02.05.2024 по 18.05.2024, незаконно перевіз бойові припаси у вигляді 95 - ти (дев`яносто п`яти) патронів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівочні патрони калібру 7,62x51 мм та наступальну осколкову ручну гранату М67 до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому почав незаконно зберігати на стіні в одній із кімнат житлового будинку.
Надалі, 03.12.2025 в період часу з 16:30 по 16:55 години слідчим СВ ВП № 3 проведено огляд місця події за добровільної згоди фактичного володільця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 в одній із кімнат виявлено та вилучено бойові припаси у вигляді 95 - ти (дев`яносто п`яти) патронів до нарізної вогнепальної зброї, гвинтівочні патрони калібру 7,62x51 мм та наступальну осколкову ручну гранату М67.
Крім цього, 05.06.2023 наказом № 112-РС командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (по особовому складу) старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду номера обслуги гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжується указами Президента України та діє по даний час.
Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.
Крім цього, згідно до указаних вище положень захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України старший солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.
Так, старший солдат ОСОБА_3 номер обслуги гранатометного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин, в умовах воєнного стану 20.05.2024 в ранковий час доби (більш точно час під час досудового розслідування не встановлено) не з`явився вчасно з відпустки до місця служби - місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тривалістю понад три доби, до 03.12.2025, моменту його затримання працівниками поліції.
За час відсутності за місцем служби у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:
- ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу;
- ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану. 
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 звернулися до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №62025050010026955 від 28 липня 2025 року та закриття кримінального провадження на підставі частини 5 статті 401 КК України.
В обґрунтування зазначеного клопотання зазначено, що ОСОБА_3 надана Письмова згода військової частини НОМЕР_2 від 29 квітня 2026 року № 2156/317п, яку підписав командир військової частини ОСОБА_6 на керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Південного регіону, в якій надано письмову згоду на проходження солдатом ОСОБА_3 військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_2 .
ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 401 КК України є особою, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 цього Кодексу, та може бути звільнений від кримінальної відповідальності, він добровільно звернувся із клопотанням до прокурора про намір повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби та отримав письмову згоду командира військової частини на продовження проходження військової служби.
З огляду на зазначене захисник обвинуваченого просить суд на підставі ч.5 ст.401 КК України звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього – закрити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечує щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Щодо розгляду кримінального провадження за вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч.1 ст.263 КК України вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України підтримали, просили суд його задовольнити. Щодо кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, щиро кається, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, просить суд суворо не карати. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Ознайомившись з клопотанням про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч.5 ст.401 КК України, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно із ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.288 КПК України розгляд клопотання здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.
Згідно ч.5 ст. 401 КК України передбачено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407,408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, під час воєнного стану вперше.
ОСОБА_3 заявив клопотання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України у зв`язку із наміром повернутися до військової частини та продовжити проходження військової служби.
Згідно з письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 від 29 квітня 2026 року № 2156/317п солдату ОСОБА_3 надано письмову згоду на проходження військової служби на вакантній посаді у військовій частині НОМЕР_2 .
Судом враховано, що ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило.
За таких обставин суд вважає, що клопотання є обґрунтованим, підлягає задоволенню, тому ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, та кримінальне провадження за ч. 5 ст. 407 КК України відносно нього закрити. 
Щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме - придбанні, зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином; фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається та завіряє суд, що подібне більше не повториться.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого; тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також щире каяття та сприяння розкриттю злочину, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 не представляє суспільної небезпеки і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від подальшого відбування призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі за проведення експертиз, що становить 8914,00 грн. 
Питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді застави повинні бути вирішені у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів \ доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
На підставі ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 05.12.2025 року (131/1964/25), відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 90840,00 грн., які були сплачені ОСОБА_3 через ОСОБА_5 згідно квитанції № #0.0.4654903464.1 від 05.12.2025 р. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Вінницькій області та обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено з-під варти.
Відповідно до п. п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2012 р. № 15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), в якому міститься рішення про повернення застави.
Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 203 КПК України).
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012року № 15(у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 року № 27), та змінами, що вносяться до вказаного порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально - процесуальним кодексом України.
Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.
Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).
Отже, враховуючи, що запобіжний захід до вступу вироку у законну силу у виді застави залишений без змін, застава не була звернена в дохід держави в порядку ч. 8 ст. 182 КПК України та не підлягає зверненню на виконання цього вироку в частині майнових стягнень, сума застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк тримання обвинуваченого під вартою з 03 грудня 2025 року по 09 грудня 2025 року слід зарахувати в строк відбування покарання день за день.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання за ч. 1 ст. 263 КК з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 30 квітня 2026 року.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_2 , а у разі звільнення з військової служби повідомляти уповноважений орган з питань пробації по місцю проживання про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.
Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 здійснювати контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 .
Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст. 401 КК України.
Кримінальне провадження №62025050010026955 від 28 липня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.
Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою законної сили невідкладно прийняти ОСОБА_3 на військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , а ОСОБА_3 не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби після набрання вироком законної сили.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період з 03 грудня 2025 року по 09 грудня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.
Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , суму застави в розмірі 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн., яка внесена згідно квитанції № #0.0.4654903464.1 від 05.12.2025 р. на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Вінницькій області, код отримувача 26286152, призначення платежу: застава за ОСОБА_3 , згідно ухвали від 05.12.2025 р, по справі №131/1964/25, внесені ОСОБА_3 через ОСОБА_5 .
Речові докази у кримінальному провадженні: 86 патронів, 9 гільз, 9 куль калібру 7,62*51 мм та металевий предмет складної форми із маркувальними позначеннями «Fuze M213 COP166» - що є підривачем типу М213, металевий предмет сферичної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Grenade, hand, delay, M67 comp b daz19d030-006» – що є корпусом наступальної осколкової ручної гранати М67 - знищити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 08.12.2025 на тимчасово вилучене майно - скасувати
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення балістичного дослідження відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-25/26342- БЛ від 05.12.2025, які складають 1782,80 грн. та за проведення вибухово-технічного дослідження відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-25/26341- ВТХ від 08.12.2025, які складають 7131,20 грн.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя