Єдиний унікальний номер 725/1025/26 
Номер провадження 3/725/238/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026. Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Стоцька Л. А., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 24.01.2026 року о 18 год. 20 хв. в м. Чернівці, вул. Руська, 273, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Honda, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі у лікаря –нарколога та підтверджується висновком лікаря №30 від 24.01.2026 року, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що не керував транспортним засобом, а знаходився поруч, коли до нього підійшли працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, він розгубився та погодився, однак, підстав для складення відносно нього протоколу у працівників поліції не було, а тому враховуючи вищевикладене просив закрити адміністративне провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Так, згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №18 від 19.12.2008), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора — водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
В той же час, матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме належного відеозапису, а запис, що долучений поліцейськими до матеріалів справи, не містить ні факту порушення ПДР України, ні факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а саме відеозапис починається з моменту, де ОСОБА_1 стоїть біля припар кованого автомобіля.
Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Тобто, вищезазначеними ч. 2 ч. 3 ст. 266 КУпАП чітко визначено, що огляд особи, яка керувала ТЗ, на стан будь-якого сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я в разі незгоди особи, яка керувала ТЗ, проходити огляд на стан сп`яніння, що проводиться працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів (на місці зупинки ТЗ) або в разі незгоди з його результатами. Однак, на відеозаписах не зафіксовано факту відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп`яніння.
В ч. 5 ст. 266 КУпАП чітко вказано, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Так, у із відеозаписів вбачається, що працівником поліції не озвучено ознак сп`яніння, що також свідчить про безпідставність проходження огляду на стан сп`яніння. 
Так, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про. вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Наведені вище обставини виключають наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Практика Європейського суду з прав людини показує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Згідно вимог ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, підсумовуючи вищевказане, керуючись ст.ст. 130, 221, 247 , 251, 284, 294 КпАП України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 130 ч. 1 КпАП України закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти діб з дня винесення постанови до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Стоцька Л. А.