Справа 521/2898/26
Номер провадження 3/521/1517/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року м. Одеса
Суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси Федоренко Т.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з відділу поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.51 КУпАП,
В С Т А Н О В И В :

09.02.2026 року близько 11:00 годин в магазині «АТБ» за адресою: м.Одеса, вул.І.Рабіна, буд.2/1 гр. ОСОБА_2 здійснила дрібну крадіжку товару на загальну суму 1475,50 грн. без ПДВ.
За даним фактом працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 року серії ВАД №761214 відносно ОСОБА_2 за ч.4 ст.51 КУпАП.
В судове засідання  ОСОБА_3 не з`явилась, викликалась до суду, зокрема шляхом направлення смс-повістки на контактний номер телефону, вказаний в протоколі та шляхом направлення судової повістки на адресу зазначену в протоколі. Відповідно до довідок АТ «Укрпошта», рекомендовані повідомлення повернуті відправнику з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення містить підпис ОСОБА_2 , зокрема, в графі з інформацією, що розгляд справи відбудеться у Хаджибейському районному суді м. Одеси.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 51 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Згідно вимог ст.277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 51 цього кодексу розглядаються у п`ятиденний строк.
Беручи до уваги рішення Європейського Суду з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття1КУпАП).
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. Подібні за змістом правові позиції викладені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-6.
За вказаних обставин, враховуючи строки розгляду справи та обізнаність ОСОБА_2  про розгляд її справи судом, суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що неоподатковуваний мінімум щодо адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Згідно з підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 01 січня звітного податкового року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 01 січня 2026 встановлений в розмірі 3328 грн.
Відповідно до диспозиції ч.4 ст.51 КУпАП відповідальність передбачена за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.51 КУпАП відповідальність передбачена за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Відповідно до диспозиції ч.2 ст.51 КУпАП відповідальність передбачена за Дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до довідки щодо вартості викраденого товару, сума викраденого товару становить 1475,69 грн. (3328 / 2 х 0,5 = 832 грн., тобто вартість викраденого товару на момент вчинення правопорушення становить в межах від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.)
Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.51 КУпАП - дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені особою, яка три і більше разів протягом року піддавалася адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна.
Вина ОСОБА_2  підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.02.2026 року серії ВАД №761214, рапортом виклику служби 102, заявою та поясненнями ОСОБА_4 , відповідно до яких остання підтверджує обставини викладені в протоколі, поясненнями ОСОБА_5 , відповідно до яких останній підтверджує обставини викладені в протоколі, поясненнями ОСОБА_2 , відповідно до яких остання підтверджує обставини викладені в протоколі, довідкою щодо вартості викраденого товару, відповідно до якої сума викраденого товару становить 1475,69 грн., постановами від 17.09.2025 року, 16.12.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.3 ст.51 КУпАП, від 06.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.4 ст.51 КУпАП
Вирішуючи питання про вид і розмір адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді накладення штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Матеріали справи не містять відомостей, що ОСОБА_2 є особою, яка відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо сплати судового збору.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення уразі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Вимогами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 9-11, 51, 221, 252, 283, 284 КУпАП,суддя -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.51 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч дівсті) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом встановленого законом строку з дня її винесення.

Суддя Т.І.Федоренко