19.05.2026
Справа № 696/213/26
Провадження № 2/696/306/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі 
головуючого судді Шкреби В.В., 
при секретарі Степановій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 корпус, м. Львів) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, 
встановив:

В лютому 2026 року ТОВ «Кредит-Капітал» (далі - Позивач) звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.07.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 2609193 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого Відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн. 
ТОВ «Авентус Україна» взяло на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит в сумі 5 000,00 грн. зі строком кредитування на 30 днів; стандартна % ставка 1,90 % в день (95 грн. в день).
ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний останнім, чим виконали свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Однак, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому загальний розмір грошових вимог кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, становлять 15 900,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 10 900,00 грн.
08.02.2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021, за яким ТОВ «Кредит- Капітал» (Позивач) набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги в тому числі по відношенню до Відповідача за кредитним договором № 2609193 від 04.07.2020 року.
Враховуючи вищезазначене, Позивач просив суд стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором на суму 15 900,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 10 900,00 грн.
Ухвалою суду від 02.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, надано сторонам строк на поданя заяв по суті.
Ухвалою суду від 20 квітня 2026 року по справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, про що подав до суду відповідну заяву, в якій також просив судовий розгляд проводити у його відсутність.
Представник Відповідача з позовними вимогами не погоджувалась, надала до суду відзив, в якому заперечувала отримання кредитних коштів Відповідачем, вказувала на необґрунтований розмір нарахованих процентів та не врахування обставини військової служби Відповідача при здійсненні розрахунку заборгованості.
Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
04.07.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditplus.ua), який є частиною інформаційно-телекомунікаційною системою ТОВ «Авентус Україна», було укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту №2609193.
На виконання зазначених вимог, відповідачу надано наступний одноразовий ідентифікатор С848246 для підписання Кредитного договору № 2609193від 04.07.2020, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Авентус Україна» взяло на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 5 000,00 грн. зі строком кредитування на 30 днів; стандартна % ставка 1,90 % в день (95 грн. в день).
ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний останнім, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі та «Авентус Україна» надало Відповідачу кредит на вказану суму 5 000 грн. 
Відповідно до умов укладеного кредитного договору, Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Авентус Україна», а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом відмовитися від договору без пояснення причин.
Відповідач порушив визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, у зв`язку з чим за твердженням Позивача виник загальний розмір грошових вимог кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, становить 15 900,00 грн., що складається з: прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 10 900,00 грн.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням наведеного, суд встановив, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому існують правові підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту з Відповідача.
Підписання Кредитного договору з боку позичальника відбулось 04.07.2020 о 12 год 04 хв, про що свідчать відомості у графі «дата та час укладення» у тексті Кредитного договору. У Кредитному договорі наявні ідентифікаційні відомості про Відповідача, які є інформацією з обмеженим доступом (РНОКПП; відомості паспортного документа; адреса зареєстрованого місця проживання; номер банківської картки).
Наявність таких відомостей окремо підтверджує приналежність Відповідачу банківської картки, реквізити якої ідентичні з відомостями картки, на яку Позивач здійснив нарахування коштів обумовлених у сумах згідно договору та додаткової угоди.
Факт отримання коштів від ТОВ «Авентус Україна» у цих розмірах саме Відповідачем підтверджується іншими наявними матеріалами справи, в тому числі згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-260504/101765-БТ від 08 травня 2026 року.
Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (пароля), про що свідчить п. 9.12 договору - реквізити сторін.
08.02.2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-08022021, за яким ТОВ «Кредит- Капітал» (Позивач) набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги в тому числі по відношенню до Відповідача за кредитним договором № 2609193 від 04.07.2020 року.
Разом з тим, суд приходить до певних висновків, в частині обґрунтованості стягнення з Відповідача нарахованих процентів за користування кредитом. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до договору № 2609193 від 04.07.2020 дата видачі кредиту 04.07.2020 року, сума кредиту 5 000,00 грн. Це ж підтверджується і відповіддю АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-260504/101765-БТ від 08 травня 2026 року, згідно якої Відповідач отримав кошти саме в цей день
Згідно з п. 1.4 строк кредитування - 30 календарних днів.
Встановлена стандартна процентна ставка - 1,90 % за кожен день користування (тобто 95%). 
Зважаючи на умови укладеного кредитного договору установлено, що сторони обумовили строк кредитування, а саме 30 днів. Тому нарахування заборгованості за процентами мало здійснюватись товариством в межах строку кредитування, але з наданого суду розрахунку заборгованості слідує, що Відповідачу нарахування за процентами здійснено за більший період ніж 30 днів.
Суд приходить до висновку, що з огляду на наявні матеріали справи та договірні умови обґрунтованим до стягнення являється сума нарахованих процентів за користування кредитом протягом 30 днів, тобто 30*95 грн. = 2 850 грн.
Щодо твердження сторони Відповідача про необхідність врахування факту військової служби Відповідача при визначенні суми заборгованості до стягнення, суд виходить з того, що згідно довідки № 1126-Г від 21 березня 2026 року Відповідач є військовослужбовцем з 27.10.2024 року, тоді як кредитний договір задовго до цього (04.07.2020 року) і під час судового розгляду заборгованість за тілом та процентами кредиту визначені до самої військової служби Відповідача, а тому факт несення такої Відповідачем не має суттєвого значення для визначення обґрунтованості заявлених позовних вимог. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме на суму 7 850 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 5 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 2 850,00 грн.
Позовні вимоги задоволенні на 49% (7 850 грн. : 15 900 грн.).
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору при подачі позову пропорційно до задоволених вимог, а саме на суму 1 304 грн. 58 коп. (2662,40*49%).
Щодо понесених Позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Сторона Відповідача у відзиві просила зменшити суму до відшкодування витрат на правову допомогу до 2 000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду були подані:
- витяг про реєстрацію адвокатського об`єднання; 
- ордер та довіреність;
- договір про надання правничої допомоги;
- акт виконаних робіт та детальний опис виконаних робіт.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що позовні вимоги сторони Позивача, яку представляв адвокат Усенко М.І. були задоволені частково, а саме на 49%, матеріали справи та подані докази вказують, що заява про стягнення витрат на правову допомогу враховує складність справи, яка не становить великої складності, так як в даній категорії справ наявна узгоджена судова практика, а самі вимоги по таким справам є типовими та фактично шаблонними, а реально виконані роботи по наданню правової допомоги (надані послуги) щодо консультації, ознайомлення з кредитною справою, складання позовної заяви та її подачі до суду повністю узгоджуються з відпрацьованою адвокатською практикою, не пов`язаною із надання суму великої кількості доказів, суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з Відповідача на користь Позивача до 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 корпус, м. Львів) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 корпус, м. Львів) заборгованість за Кредитним договором № 2609193 від 04.07.2020 року у розмірі 7 850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 корпус, м. Львів) понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме : судовий збір , сплачений при подачі позову у розмірі 1 304 (тисячу триста чотири) грн. 58 коп. та понесені витрати на професійну правничу допомогу на суму 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба