Справа № 752/7808/25 
Провадження №: 1-кп/752/1240/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді  ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025105010000154 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Рига Латвійської Республіки, одруженого, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один рік) та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з випробуванням строком на 1 (один) рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

У С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
У ОСОБА_4 протягом року після засудження за ч. 2 ст. 309 КК України, у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 05.03.2025 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на повторне незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту. 
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на повторне незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, ОСОБА_4 , 05.03.2025, перебуваючи по проспекту Академіка Глушкова, знайшов шляхом закладки згорток, в середині якого містився прозорий полімерний пакет з пазовим замком, в середині з психотропною речовиною, яку помістив до лівої кишені штанів, в які на той час був одягнений, тим самим, незаконно придбав та почав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.
У подальшому, ОСОБА_4 , 05.03.2025 приблизно об 11 год 42 хв., за адресою: місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 1, був зупинений працівником поліції, де в ході обшуку затриманої особи, останній, добровільно видав, а саме з лівої кишені штанів, в які був одягнений на той час, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку ОСОБА_4 , за вищевикладених обставин незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.
Згідно з висновком експерта надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. 
Маса PVP становить 0,655 г.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №653 від 24.05.2024) «Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиця І» PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 
№ 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України №2712 від 06.12.2021) маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) від 0,15 г до 1,5 г є невеликим розміром.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, щиро розкаявся, а також підтвердив встановлені в обвинувальному акті обставини справи. Пояснив, що знайшов PVP у закладці, щиро шкодує про вчинене, наразі став на шлях виправлення, працює й більше заборонених речовин не вживає.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутній сумнів щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтеюта кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 309 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання - його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який одружений, із середньою освітою, раніше судимий вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один рік) та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з випробуванням строком на 1 (один) рік, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває; в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Суд зауважує, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У правовій державі покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій має використовуватись не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи.
На реалізацію принципу, встановленого частиною другою статті 61 Конституції України, згідно з яким юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, спрямовані положення статті 65 КК України. Зазначений принцип, зокрема, конкретизовано у положеннях Кримінального кодексу України щодо системи покарань, звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від покарання та його відбування, у тому числі призначення більш суворого покарання.
Керуючись загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання.
Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину та передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Виходячи з мети покарання й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Отже, санкція ч. 2 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.
З огляду на викладене, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, враховуючи відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його посткримінальну поведінку, ураховуючи наявність встановлених судом пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції інкримінованого статті у розмірі 1 (одного) року позбавлення волі, що сприятиме запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень та буде достатнім для його виправлення.
Також при призначенні покарання суд враховує, що вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один рік) та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з випробуванням строком на 1 (один) рік.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
На переконання суду, у даному випадку саме таке покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-25/14589-НЗПРАП у сумі 3183, 60 грн).
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-370, 374-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2025 за ч. 2 ст. 309 КК України, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один рік) та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування з випробуванням строком 1 (один) рік, остаточно призначити  ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- компакт диск, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №12025105010000154 - залишити в матеріалах даного провадження протягом усього часу їх зберігання;
- PVP масою 0,655 г, здану до камери зберігання речових доказів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (квитанія № 223280) - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи в сумі 3183, 60 грн (висновок експерта № СЕ-19/111-25/14589-НЗПРАП від 13.03.2025).
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя          ОСОБА_1