ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року м.Черкаси Справа № 925/40/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за правилами письмового провадження розглянув справу 
за позовом Приватного підприємства "Бурік", м.Дніпро, вул.Донська,1 кв.16
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро", м.Черкаси, вул.Гуржіївська,31, оф.404
про стягнення 19336,35 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом
без виклику та участі представників сторін.
Приватне підприємство "Бурік" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" про стягнення 19336,35 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310, зокрема: 15500,00 грн основного боргу, 64,97 грн – 3% річних, 671,38 грн пені, 3100,00 грн штрафу, а також про відшкодування судових витрат.
Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження - за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання.
Так, відповідно до Господарського процесуального кодексу України:
ч.5 ст.6. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів);
ч.6 ст.6. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку;
абз.1 ч.7 ст.6. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з:
відповіддю, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" за запитами судді Скиби Г.М. від 12.01.2026 №29974249 (а.с.34) – юридична особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" (код ЄДРПОУ 45022815) з 19.09.2025 має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС "Електронний суд";
з довідкою про доставку електронного листа, сформованою засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", документ в електронному вигляді "ГПК Ухвала ст.176, 250 (Відкриття СпрощПровадж)" від 12.01.2026 у справі №925/40/26 (суддя Скиба Г.М.) було надіслано одержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" в його електронний кабінет та доставлено до останнього 12.01.2026 о 16:48 год.
Оголошення про виклик відповідача у судове засідання було розміщено на офіційному вебсайті судової влади України 12.01.2026 (а.с.37).
Згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України:
п.2 ч.6 ст.242. Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
ч.4 ст.122. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.1, 4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, однак відзиву на позов чи й доказів належного та повного виконання умов договору до суду не надіслав.
Суд розглянув справу за наявними в ній доказами та матеріалами.
За результатами розгляду спору прийнято та приєднано до справи судове рішення без його проголошення. 
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі взаємовідносини сторін та обставини:
23.10.2025 між Приватним підприємством "Бурік" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" (замовник) укладено разовий договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №2310 (а.с.18), за умовами якого: перевізник зобов`язується виконати для замовника вантажні перевезення: найменування вантажу – с/г обладнання; маса брутто/нетто, обсяг – 22т (п.1); дані про перевізника: марка, модель, тип тягача: Scania R450 реєстраційний номер AE5626PC, марка, модель, тип напівпричепу: Krone SDC 00 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ПІБ водія, контактний телефон – ОСОБА_1 (п.2); дата і години подачі автотранспорту на завантаження: 23.10.2025; дата та час прибуття транспорту на вивантаження: 24.10.2025 (п.3); адреса вантаження (подачі) строк для завантаження: м.Черкаси, вул.Юрія Ільєнка,27 (п.4); адреса розвантаження (час для розвантаження): м.Дніпро, згідно ТТН (п.5); вартість перевезення 15500,00 б/г з ПДВ (п.7); порядок, форма і строки оплати: оплата має бути здійснена замовником по отриманню оригіналів направлених перевізником рахунку, акту (п.9); загальні права та обов`язки сторін: в обумовлений термін подати під завантаження справний автотранспорт; /.../ своєчасно доставити ввірений вантаж у пункт призначення; /.../ за порушення строків оплати замовник зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день такого затримання, та у випадку затримання понад 10 днів – додатково штраф у розмірі 20% від вартості послуг з перевезення /.../ (п.10).
23.10.2025 перевізником організовано та виконано для замовника перевезення вантажу (сільськогосподарського обладнання – катків-подрібнювачів 6 м Fielday, зав.№0051 та 9 м Fielday, зав.№0047) по маршруту м.Черкаси – м.Дніпро, автомобілем Scania R450 реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип напівпричепа: Krone SDC 22, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується: товарно-транспортною накладною від 23.10.2025 №137 з відміткою про отримання вантажоодержувачем вантажу; актом надання послуг від 24.10.2025 №1236 на суму 15500,00 грн, прийнятим та скріпленим підписом відповідальної особи замовника (директора Салова В.С.), завіреним печаткою юридичної особи; створеною перевізником в Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною від 24.10.2025 №155/реєстраційний номер 9347685691 на суму 15500,00 грн (з відміткою про доставку документа контрагенту).
Разом з тим, виставлений перевізником рахунок на оплату від 24.10.2025 №1236 на суму 15500,00 грн, отриманий замовником 17.11.2025 згідно з експрес-накладною приватної логістичної компанії "Нова Пошта" із штриховим кодовим ідентифікатором №204512942040758 (а.с.23), останнім у визначений п.9 договору строк оплачений не був.
Вказані обставини стали підставою для звернення Приватного підприємства "Бурік" за захистом порушеного права в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" з вимогами про примусове стягнення заборгованості за договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 в сумі 15500 грн, а також нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до п.10 договору штрафних санкцій: пені в сумі 671,38 грн та штрафу у розмірі 20% в сумі 3100,00 грн та відповідно до ст.625 ЦК України 64,97 грн -3% річних.
Відповідачем доказів виконання у повному обсязі умов договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 до суду не надано.
Інших доказів та документів не подано. 
Оцінюючи докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.
Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі. 
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Сторони за договором є суб`єктами господарювання на ринку України з промислового виробництва та перевезення вантажів автомобільними дорогами та іншої допоміжної діяльності у сфері транспорту, самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ – положення ст.93 Цивільного кодексу України.
Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 15500,00 грн основної заборгованості за надані за договором від 23.10.2025 №2310 послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом (сільськогосподарського обладнання – катків-подрібнювачів 6 м Fielday, зав.№0051 та 9 м Fielday, зав.№0047) за маршрутом м.Черкаси – м.Дніпро, автомобілем Scania R450 реєстраційний номер НОМЕР_2 , тип напівпричепу: Krone SDC 22, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310; договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України). 
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;
ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;
ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;
ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;
ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;
ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;
ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);
ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; 
ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;
ч.1, 2 ст.901. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання;
ч.1 ст.903. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;
ст.908. Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них;
ст.909. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу;
ст.920. У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 на замовлення відповідача надано останньому послуги з перевезення вантажу – сільськогосподарського обладнання катків-подрібнювачів 6 м Fielday, зав.№0051 та 9 м Fielday, зав.№0047 за маршрутом м.Черкаси – м.Дніпро, автомобілем Scania R450 реєстраційний номер AE5626PC, тип напівпричепу: Krone SDC 22, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується: товарно-транспортною накладною від 23.10.2025 №137 з відміткою про отримання вантажоодержувачем вантажу; актом надання послуг від 24.10.2025 №1236 на суму 15500,00 грн, прийнятим та скріпленим підписом відповідальної особи замовника (директора Салова В.С.), завіреним печаткою юридичної особи; створеною перевізником в Єдиному реєстрі податкових накладних податковою накладною від 24.10.2025 №155/реєстраційний номер 9347685691 на суму 15500,00 грн (з відміткою про доставку документа контрагенту); рахунком на оплату від 24.10.2025 №1236 на суму 15500,00 грн.
Про належне виконання позивачем зобов`язань за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 також свідчить відсутність будь-яких зауважень чи претензій з боку замовника щодо наданих послуг.
Відповідно до умов договору: оплата має бути здійснена замовником по факту отримання направлених перевізником оригіналів рахунку та акту (п.9); за порушення строків оплати замовник зобов`язується сплатити пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день такого затримання, та у випадку затримання понад 10 днів – додатково штраф у розмірі 20% від вартості послуг з перевезення.
Направлений позивачем на адресу відповідача рахунок на оплату від 24.10.2026 №236 на суму 15500,00 грн отриманий останнім 17.11.2025, що підтверджується експрес-накладною приватної логістичної компанії "Нова Пошта" із штриховим кодовим ідентифікатором №204512942040758 (а.с.23), однак у останнім у визначений п.9 договору строк оплачений не був.
Суд вважає, що строк виконання оплати відповідачем за господарським договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 – є таким, що настав. 
Вказані обставини відповідачем не спростовано; станом на день розгляду справи доказів належного виконання умов договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310 у повному обсязі не надано.
Невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строки, встановлені п.9 договору, є правовою підставою для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми основного боргу 15500,00 грн у примусовому порядку.
Разом з тим, за прострочення виконання зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача нараховані відповідно до п.10 договору штрафні санкції 671,38 грн пені, 3100,00 грн 20% штрафу, а також відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України 64,97 грн – 3% річних.
Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши встановлений сторонами у договорі строк проведення розрахунків за надані перевізником послуги, перевіривши за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон" наданий позивачем до позовної заяви розрахунок 3% річних в сумі 64,97 грн, суд встановив, що останній є правильним і відповідачем не оспорюється.
Відповідно до Цивільного кодексу України:
ст.546. 1. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. 2. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання;
ст.549. 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Аналіз зазначених норм Цивільного кодексу України свідчить, що штраф і пеня є різними формами неустойки, а отже, можуть застосовуватися одночасно. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 23.07.2019 у справі №910/7398/18 підтверджує, що можливість одночасного стягнення штрафу та пені узгоджується з принципом свободи договору, закріпленим у ст.627 Цивільного кодексу України.
Позивач на підставі п.10 договору за невиконання грошового зобов`язання заявив до стягнення з відповідача 671,38 грн пені за період з 18.11.2025 до 07.01.2026 та 3100,00 грн штрафу у розмірі 20% від вартості послуг перевезення, обумовлених договором.
Договір про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені укладено в письмовому виді відповідно до приписів ст.ст.546, 549 Цивільного кодексу України.
Суд, перевіривши розрахунки позивача за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон", встановив, що останні є правильними і відповідачем не оспорюються.
Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.
Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду відзиву чи й доказів проведення розрахунку з позивачем. 
Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.
За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до часткового задоволення. Належить стягнути з відповідача на користь позивача 19336,35 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310, зокрема: 15500,00 грн основного боргу, 64,97 грн – 3% річних, 671,38 грн пені, 3100,00 грн штрафу.
Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України): 
- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили – з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);
- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010); 
- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29); 
- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).
Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, належить покласти на відповідача та стягнути на користь позивача 2662,40 грн судового збору.
Згідно із ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
У позовній заяві позивач відповідно до ст.124 Господарського процесуального кодексу України вказав, що попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку із розглядом справи, становить 4500,00 грн. 
Так, 07.01.2026 між адвокатом Алістратовою О.І. (адвокат) та Приватним підприємством "Бурік" (клієнт) укладено угоду про надання правничої допомоги (а.с.27), а саме: здійснення захисту порушених прав та інтересів клієнта Приватного підприємства "Бурік" у Господарському суді Черкаської області в межах справи про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" за договором від 23.10.2025 №2310. Відповідно до п.4 вказаної угоди сторони домовилися, що розмір гонорару адвоката за надання професійної правничої допомоги в межах вказаного судового провадження становить 4500,00 грн та має бути сплачений у безготівковій формі протягом 10 банківських днів після направлення відповідного рахунку.
07.01.2026 адвокатом виставлено на оплату клієнту рахунок від 07.01.2026 №07/01/2026 на суму 4500,00 грн (а.с.29), який останнім сплачено у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.01.2026 №1014 (а.с.30).
08.01.2026 між адвокатом та клієнтом складено та підписано без зауважень один до одного акт приймання-передачі наданих послуг (а.с.28), згідно з яким: адвокатом надано, а клієнтом прийнято послуги з правової допомоги у Господарському суді Черкаської області, у якості представника позивача в межах справи про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" заборгованості за договором від 23.10.2025 №2310 в сумі 15500,00 грн, пені, штрафу та 3% річних в загальній сумі 4500,00 грн.
Відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України:
ч.1 ст.3. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
ч.1 і 2 ст.4. Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом; юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням;
ч.1-4 ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;
ст.16. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;
ч.1 ст.58. Представником у суді може бути адвокат або законний представник;
ч.1, п.1 ч.3 ст.123. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу;
ч.1-3 ст.124. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;
ст.126. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; 
ч.4-8 ст.129. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись; якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку; якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (…).
Згідно із положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність":
п.4 і 9 ч.1 ст.1. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
ч.3 ст.4. Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності);
ч.1 ст.26. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (…);
ст.30. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги; при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час;
Згідно з ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Позивач у додатку до позовної заяви від 08.01.2026 (вх.№341/26 від 08.01.2026, а.с.1-6) надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи, у сумі 4500,00 грн.
Вказаний розмір витрат (4500,00 грн) за умовами угоди про надання правничої допомоги від 07.01.2026 є фіксованим; детальний опис наданих адвокатом клієнту послуг наведено у акті від 08.01.2026, підписаним сторонами без зауважень одна до одної.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) (пункт 128) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою – сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (пункт 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21 (провадження №12-14гс22)).
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою – сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Перелік, обсяг та зміст наданих позивачу адвокатом Алістратовою О.І. послуг, які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг від 08.01.2026, а також вартість роботи останнього в загальній сумі 4500,00 грн (фіксована ставка), відповідають критеріям, погодженим сторонами у договорі про надання правничої допомоги від 07.01.2026.
Згідно з п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову – на відповідача. 
Відповідно до п.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Відповідачем такої заяви до суду не подано. 
З огляду на викладене, враховуючи обсяг та зміст наданих позивачу адвокатом Алістратовою О.І. послуг, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача (у зв`язку із чим рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.05.2026 у справі №925/40/26 позов задоволено повністю); що відповідачем не доведено неспівмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу; клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до суду не заявлено, - суд дійшов висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у заявленій сумі – 4500,00 грн, які належить покласти на відповідача відповідно до приписів ст.126 Господарського процесуального кодексу України. 
Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрегат Агро" (м.Черкаси, вул.Гуржіївська,31, оф.404, код ЄДРПОУ 45022815) на користь Приватного підприємства "Бурік" (м.Дніпро, вул.Донська,1, кв.16, код ЄДРПОУ 37275384) 19336,35 грн заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.10.2025 №2310, 2662,40 грн судового збору та 4500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складено і підписано 05.05.2026.

Суддя Г.М.Скиба