Єдиний унікальний номер 305/163/26
Номер провадження 2/305/41/26

РІШЕННЯ
Іменем України

26.06.2026 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретаря судового засідання Шемоти М.І., представника позивача Сідлецької С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради, орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сідлецька С.О., 22.01.2026 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради, орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.02.2006 укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис, від шлюбу мають трьох доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У шлюбі з батьком дітей ОСОБА_2 перебували з 11.02.2006 по 11.01.2019, фактично проживали однією сім`єю з 11.02.2006 по осінь 2012 року.
15.02.2029 шлюб розірвано за рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області у справі № 305/2242/18.
ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, а саме: не брав і не бере участі у вихованні дітей; не спілкується з дітьми; не цікавиться станом здоров`я та їх успіхами, матеріальної допомоги не надає; має велику заборгованість зі сплати аліментів за період з 2018 року по теперішній час.
15.05.2019 між позивачкою та ОСОБА_6 укладено шлюб, ОСОБА_6 з травня 2019 року фактично виконує обов`язки батька у вихованні та утриманні спільних з ним дітей та дітей позивачки від першого шлюбу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Таким чином, у зв`язку із фактичним вихованням матір`ю та вітчимом дітей постала необхідність у зверненні до суду з метою позбавлення батька батьківських прав.
Позивачка стверджує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківським обов`язків щодо вихованню дітей, наявні підстави відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав, у зв`язку із чим просить позбавити відповідача батьківських прав щодо двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою від 26.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як третю особу орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради, Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 26.02.2026, коли залучено як третю особу орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, відкладено підготовче судове засідання на 10.03.2026, за клопотанням третьої особи відкладено на 21.04.2026, за результатами закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2026.
Судове засідання 11.05.2026 відкладено за клопотанням представника позивачки на 22.06.2026, коли суд заслухав усіх представника позивачки, дослідив матеріали справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08:30 год 26.06.2026.
Позивачка ОСОБА_1 особисто до суду не з`явилася жодного разу, пояснень не надала, за клопотанням її представника розгляд справи проведено без її участі.
Представник позивачки ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позові, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце судових засідань, поштові відправлення повертались у зв`язку із відсутністю адресата за місцем проживання.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Великобичківської селищної ради Телегазій В.М. до суду не з`явилась, 16.06.2026 через підсистему «Електронний суд» подала клопотання про розгляд справи без її участі з урахуванням висновку, наданим органом опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області Ременяк В.В. до суду не з`явився, 30.03.2026 через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без участі з урахуванням висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради № 79 від 24.03.2026.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору, зокрема, про позбавлення батьківських прав.
Як передбачено ч. 3 ст. 171 ЦПК України, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
У даному випадку, враховуючи, що думка дітей з`ясована органом опіки та піклування, представник позивачки не заявляла клопотання про це, суд не вважає за необхідне додатково з`ясовувати думку дитини.
Суд заслухав представника позивачки, дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності та взаємозв`язку і встановив такі обставини.
Особа позивачки посвідчена паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Рахівським РВ УМВС України в Закарпатській області 27.02.2006.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області 11.01.2007, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, про що 11.01.2007 складено відповідний актовий запис за № 3, батьки - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області 18.04.2008, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, про що 18.04.2008 складено відповідний актовий запис за № 38, батьки - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області 17.05.2012, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області, про що 17.05.2012 складено відповідний актовий запис за № 67, батьки - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.01.2019 у справі № 305/2242/18, яке набрало законної сили 12.02.2019, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання трьох дітей - дочок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у твердій грошовій сумі по 1 014 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15.01.2019 у справі № 305/2243/18, яке набрало законної сили 15.02.2019, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 за позовом останньої.
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15.05.2019 у виконкомі Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 20 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 15.05.2019).
З розрахунку заборгованості ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 з примусового виконання виконавчого листа № 305/2242/18 від 15.04.2019 вбачається, що станом на 22.12.2025 загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.12.2025 складає 96 021,12 грн, в тому числі за 11 місяців 2025 року нараховано 38 352 грн, сплачено 55 234,08 грн.
З такого ж розрахунку станом на 30.03.2026 вбачається, що загальна заборгованість по сплаті аліментів станом складає 93 609,12 грн, в тому числі за 3 місяці 2026 року нараховано 9 588 грн, сплачено 12 000 грн.
Згідно з довідкою від 26.12.2025, виданою керівником Народного ансамблю танцю «Росинка», у культурному вихованні ОСОБА_5 постійно приймають участь мати та вітчим, а батько жодного разу не був присутній.
Директором Городоцького ЗЗСО № 4 І-ІІІ ступенів імені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підписано та видано довідку без дати і номера, відповідно до якої мати ОСОБА_1 приділяє увагу навчанню дочки ОСОБА_10 , а батько ОСОБА_2 з сім`єю не проживає, з класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. 
Відповідно до довідки за № 1 від 05.01.2026, виданої ФРП ОСОБА_14 , мати та вітчим постійно приймають участь у спортивному вихованні ОСОБА_5 , а біологічний батько ОСОБА_2 жодного разу не був присутнім на заняттях, батьківських зборах та змаганнях.
Як вбачається з характеристики, виданої 30.12.2025 ОСОБА_4 , учениці Вищого професійного училища № 29 м. Львова, директором училища, батько жодного разу не цікавився відвідуванням та навчанням доньки.
Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки за № 93 від 27.08.2025, ОСОБА_6 переказав грошові кошти у сумі 2 000 грн як благодійну допомогу на розвиток матеріально-технічної бази училища (гуртожитку) від батьків ОСОБА_4 .
Також, ОСОБА_6 систематично переказував грошові кошти ФОП ОСОБА_14 за спортивну форму ОСОБА_5 та за абонемент (спортивні заняття) останньої.
Як зазначено у довідці, виданій ФОП ОСОБА_15 24.12.2025, за медичною допомогою з дітьми ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 зверталась виключно ОСОБА_19 та інколи її чоловік ОСОБА_20 .
Згідно з відповіддю Державної прикордонної служби за № 325383390 від 27.03.2026, ОСОБА_21 протягом 2021-2026 років покинув території України 20.03.2021 та повернувся до України 23.05.2023.
Висновком органу опіки та піклування - Городоцької міської ради Львівської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради № 79 від 24.03.2026, констатовано позицію такого органу про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно двох дітей - дочок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Цей висновок ґрунтується на тих же доказах, що і досліджені судом, наданих у телефонному режимі поясненнях відповідача, який ствердив, що з початку введення на території України воєнного стану, перебуває за кордоном у Республіці Чехії, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, не телефонує до дітей, бо їх мати чинить йому перешкоди, аліменти старається сплачувати, змінить свою поведінку та хоче приймати участь у вихованні дітей.
Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки за № 97 від 14.01.2026, позивачкою сплачено судовий збір за подання даного позову у розмірі 1 331,50 грн (тобто на 0,30 грн більше, ніж визначено законом) за одну позовну вимогу немайнового характеру.
До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права.
Частиною 1 статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч.ч. 1- 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (на цю норму покликається позивачка) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 16 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, що знайшло своє відображення і в численних рішеннях Верховного Суду, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.01.2024 у справі № 185/9339/21, досягнення дитиною повноліття під час розгляду судом справи про позбавлення батьківських прав не може бути самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а згідно зі ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, п. 100) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника (особи, щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав) та його поведінці (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, п. 57).
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007, стверджено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Як передбачено ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
Від висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19).
Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 686/16892/20, від 07.12.2022 у справі № 562/2695/20, від 03.08.2022 у справі № 306/7/20, від 11.01.2023 у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків.
Позивачка не довела та не надала суду доказів на підтвердження того, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом саме позбавлення батька батьківських прав стосовно двох дітей.
Не обґрунтовано належними доказами, в чому полягає злісне небажання відповідача виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, при цьому доказів того, що до останнього застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, що він притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини, веде аморальний спосіб життя або зловживає алкогольними напоями чи вживає наркотичні засоби, суду не надано.
Відповідач протягом 2025 - 2026 років регулярно сплачує аліменти, причому в розмірі, більшому за визначений судом, заборгованість по сплаті аліментів утворилась у минулі періоди та має тенденцію до зниження.
Із позовом про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 до суду не зверталась, як і з заявою до компетентних органів про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за несплату аліментів.
Батько мешкає в іншому регіоні, аніж діти, перебуває за межами України, що підтверджується відомостями, наявними у органів опіки та піклування, що безумовно утруднює безпосереднє спілкування з доньками та безпосередню участь у їх вихованні, навчанні, дозвіллі.
Суд не погоджується з доводами представника позивачки, що відсутність у Державної прикордонної служби України відомостей про офіційний виїзд відповідача за кордон є безумовним доказом його перебування на території України, з урахуванням обставин, що склалися у державі та проживання відповідача у прикордонній області та прикордонному населеному пункті.
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради № 79 від 24.03.2026, про недоцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку із передчасністю, оскільки в діях батька прослідковується заінтересованість у збереженні родинних відносин зі своїми доньками, бажання спілкуватися та приймати участь у їх вихованні.
Разом з тим, суд не бере до уваги думки дітей, наведені у вказаному висновку, які не заперечують проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Тому, викладені у позовній заяві твердження про неналежне виконання батьком ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків є на переконання суду лише припущеннями.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені факти, що батьки не у достатній мірі забезпечують дитину матеріально, не беруть участь у вихованні, не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. 
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
За таких обставин, у позові слід відмовити.
Суд погоджується з тим, що відповідач має брати більш активну участь у вихованні та утриманні своїх дітей, спілкуванні з ними, проте не може залишити поза увагою встановлені у справі обставини, а саме перебування позивачки в іншому шлюбі та народження інших дітей, проживання батьків у різних регіонах України, існування воєнного стану та виїзд відповідача за межі України, активну процесуальну поведінку відповідача та заперечення проти позбавлення батьківських прав.
Такі обставини вказують на наявність підстав для того, аби попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей.
При цьому ОСОБА_2 має зважити, що залишення ним поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків у подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 149/2510/21, від 09.06.2023 у справі № 591/6037/21, від 06.03.2024 у справі № 317/2256/22).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений судовий збір у розмірі 1 331,20 грн підлягає покладенню на позивача, клопотання про повернення зайво сплачених 0,30 грн судового збору позивачка не подавала.
Керуючись статтями 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у позові повністю.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Сторони та інші учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Третя особа - Орган опіки та піклування Великобичківської селищної ради, місцезнаходження: 90615, Закарпатська область, Рахівський район, смт. Великий Бичків, вул. Грушевського, буд. 108, код ЄДРПОУ 44395825.
Третя особа - Орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, місцезнаходження: 81500, Львівська область, Львівський район, м. Городок, майдан Гайдамаків, буд. 6, код ЄДРПОУ 26269892.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя          Віктор ЛАСТОВИЧАК