ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/423/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Горпинюка І.Є., за участі секретаря судового засідання Феденько Н.М., учасників справи: прокурора Гоголя В.В., начальника відділу юридичної та кадрової роботи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Гоцанюк І.І. (самопредставництво відповідача), представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” адвоката Ленчука Р.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 909/423/26 за позовом керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області в інтересах держави до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" про визнання недійсним договору оренди землі.
Суть спору.
Івано-Франківська окружна прокуратура Івано-Франківської області через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави з позовом до відповідачів: 1. Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель", в якому просить суд:
- визнати недійсним договір оренди землі укладений 26.04.2025 між Солотвинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форель" щодо земельної ділянки площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 для іншого сільськогосподарського призначення;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Форель" повернути Солотвинській селищній раді земельну ділянку площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248.
Ухвалою від 29.05.2026 суд закрив провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” повернути Солотвинській селищній раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області земельну ділянку площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248.
У зв`язку з цим, предметом судового розгляду залишилась позовна вимога прокурора до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" про визнання недійсним договору оренди землі укладеного 26.04.2025 між Солотвинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форель" щодо земельної ділянки площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 для іншого сільськогосподарського призначення.
Стислий виклад позиції прокурора.
В обґрунтування позовних вимог прокурор покликається на те, що на земельній ділянці, яка є предметом договору оренди, наявні водні об`єкти у виді 12 ставків загальною площею водного дзеркала 4,7683 га, на які 29.12.2010 виготовлені паспорти ставків за номерами № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, та які фактично використовуються ТзОВ «Форель» всупереч нормам законодавства України.
ТзОВ «Форель» фактично використовує 12 ставків площею водного дзеркала 4,7683 га, які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 площею 8,8129 га під час здійснення рибогосподарської діяльності, без правових підстав використання ділянки водного фонду та водних об`єктів. 
Прокурор також аргументує свою позицію тим, що згідно інформації Державного агентства водних ресурсів від 10.03.2026 встановлено, що звернень від ТзОВ «Форель» щодо погодження договору оренди водного об`єкта/договору земельної ділянки з розташованим на ній водним об`єктом, надання дозволу на спеціальне водокористування не надходили. 
Позов обґрунтовано і тим, що використання водного об`єкта виключно на підставі режиму рибогосподарської експлуатації порушує не лише встановлений законодавством порядок розпорядження такими об`єктами, а й призводить до втрати бюджетних надходжень у вигляді орендної плати. Неможливість одноособового рибогосподарського використання водного об`єкта без укладення договору оренди земельної ділянки підтверджена також усталеною практикою Верховного Суду (постанови від 16.06.2021 у справі № 912/1941/20, від 06.10.2021 у справі № 914/1326/16, від 25.01.2022 у справі № 908/2153/20, від 19.07.2022 у справі № 906/170/20 та інші). 
За доводами позову, чинним законодавством не передбачено можливості оренди земель водного фонду та водних об`єктів для сільськогосподарських потреб. Використання ставків для сільськогосподарських потреб (зрошення) не передбачено і паспортами зазначених водних об`єктів.
Окрім того, відповідно до указаних паспортів водних об`єктів установлено, що на усіх ставках наявні гідротехнічні споруди, які ще 18 грудня 2014 року списані з балансу державного майна на підставі Наказу Державного підприємства «Укрриба». 
Прокурор зазначає, що в договорі оренди землі не враховано наявності водних об`єктів у виді 12 ставків загальною площею водного дзеркала 4,7683 га, та режиму їхнього використання з порушення цільового призначення земельної ділянки, всупереч встановленим законодавством вимогам щодо мети передачі в оренду земель водного фонду та водних об`єктів.
З огляду на те, що спірна земельна ділянка в комплексі з розташованими на ній водними об`єктами не могли бути передані в оренду для сільськогосподарських потреб (зрошення), оскільки для цього існували законодавчі перешкоди, про які сторони оспорюваного договору знали чи повинні були знати, поведінка обох його сторін не була добросовісною. Враховуючи це, наявні підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки укладеного 26.04.2025, а земельна ділянка підлягає поверненню Солотвинській селищній раді. 
Стислий виклад заперечень відповідача — Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області.
Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області (у цьому рішенні також — Солотвинська селищна рада) заперечує проти задоволення позовних вимог.
Зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 площею 8,8129 га сформована відповідно до «Технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками Державному підприємству «Хотимирсько-Березівський рибгосп» для облаштування та обслуговування господарських будівель і споруд форелевого господарства «Яблунька» для риборозведення на території Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області» розробленої ДП «Івано Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Дана документація погоджена Івано-Франківським обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарстві, державною санітарно-епідемологічною службою України, Богородчанською районною санітарно-епідемологічною станцією, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Івано-Франківській області, Управлінням містобудування та архітектури Богородчанським районним відділом земельних ресурсів, Івано-Франківської ОДА. Даною документацією визначено цільове призначення земельної ділянки (КВЦП-01.13) для іншого сільськогосподарського призначення (код згідно УКЦВЗ - 1.7 станом на розробку документації), оскільки на даній земельній ділянці знаходяться і ставки і об`єкти нерухомості. 
На момент прийняття рішення відомості про віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду у встановленому законом порядку відсутні, а тому у селищної ради були відсутні правові підстави для застосування спеціального правового режиму таких земель. Посилання позивача на неврахування наявності водних об`єктів не свідчить про протиправність рішення, оскільки чинне законодавство не передбачає автоматичної зміни правового режиму земельної ділянки виключно з підстав наявності на ній водних об`єктів без внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру. 
Наявність водних об`єктів на земельній ділянці не є підставою для визнання договору оренди недійсним, оскільки: на момент прийняття рішення та укладення договору оренди земельна ділянка була сформована та зареєстрована у Державному земельному кадастрі з відповідним цільовим призначенням; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, які б унеможливлювали її передачу в оренду, відсутні; наявність об`єктів нерухомого майна, що належать орендарю, прямо передбачена умовами договору та відповідає його цільовому використанню. Земельна ділянка з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 площею 8,8129 га сформована як окремий об`єкт цивільних прав, має цільове призначення – для іншого сільськогосподарського призначення, що не було змінено або скасовано у встановленому законом порядку. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними та презюмуються достовірними 
Оскільки при передачі в користування на умовах оренди земельної ділянки не було передано в користування водні об`єкти, які розташовані на земельній ділянці (ставки в кількості 12 шт загальною площею водного дзеркала 4,7683 га), Солотвинська селищна рада звернулась із листом до директора ТзОВ «Форель» про сплату суми недоотриманих коштів саме за використання водних об`єктів (орендної плати за водні об`єкти) за 2024 та 2025 роки в сумі 5693,64 грн. Кошти в сумі 5693,64 грн. ТзОВ «Форель» сплачені повністю на розрахунковий рахунок Солотвинської селищної ради. Як наслідок, збитків територіальній громаді Солотвинської селищної ради не завдано. 
Солотвинська селищна рада вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення не є належним та ефективним способом відновлення нібито порушених прав та інтересів держави, спосіб захисту має бути ефективним та таким, що дійсно призводить до відновлення порушеного права, а не створює новий спір або правову невизначеність. Позовні вимоги спрямовані на оспорення договору оренди земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать ТзОВ «Форель» на праві власності. Визнати договір недійсним та повернути земельну ділянку, призведе до порушення вже існуючих речових прав орендаря на належне йому майно та створить ситуацію правової невизначеності щодо користування земельною ділянкою, на якій розміщені такі об`єкти.
Стислий виклад заперечень відповідача — Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель”.
В заперечення проти задоволення позовних вимог ТОВ “Форель” зазначає, що 19.03.2026 року Солотвинська селищна рада звернулася до ТОВ “Форель” з листом №253/02-47, яким просила сплатити орендну плату за користування водними об`єктами у 2024 та 2025 роках у загальному розмірі 5 693,64 грн. На виконання вказаного, 01.04.2026 року ТОВ “Форель” сплатило вказані кошти, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.04.2026 року №31. Відтак у спірних правовідносинах порушення прав держави – немає, а тому позов не підлягає до задоволення. 
ТОВ “Форель” покликається також на неефективність обраного прокурором способу захисту права та звертається у цьому контексті до релевантної практики Верховного Суду. 
В обґрунтування цього зазначає, що 26.04.2026 року дія Договору припинилась у зв`язку із закінченням його строку дії. Цього ж дня між сторонами було укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким ТОВ “Форель” повернуло Солотвинській селищній раді земельну ділянку. Відтак, враховуючи, що оскаржуваний Позивачем Договір уже припинений, а спірна земельна ділянка — повернута, обраний спосіб захисту є неефективним. Він не призведе до реального відновлення нібито порушеного права держави в особі Солотвинської територіальної громади, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. До того ж, задоволення позовних вимог не матиме наслідком зобов`язання ТОВ “Форель” доплатити орендну плату на користування водними об`єктами, яку, як вказує сторона Позивача, Солотвинська селищна громада недоотримала. 
Відповідач також покликається на те, що договір оренди земельної ділянки від 26.04.2025 року був укладений з дотриманням вимог законодавства України. Земельна ділянка, що була передана за Договором, не є землею водного фонду, жодного документа про визначення їй відповідної категорії у матеріалах справи – немає. Відтак на правовідносини, пов`язані з вказаною землею не розповсюджується дія вимог Водного кодексу України 
Договір оренди землі був укладений з дотриманням норм законодавства України, позаяк: він був укладений на підставі рішення Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 10.04.2025 року №2260/41/2025; на момент прийняття рішення та укладення договору земельна ділянка була сформована та їй було присвоєно кадастровий номер; будь-які обмеження у розпорядженні нею були відсутні; він був укладений без застосування процедури земельних торгів, оскільки на ній знаходяться об`єкти нерухомості ТОВ «Форель».
Процесуальні дії у справі, вирішення заяв та клопотань.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2026, для розгляду справи № 909/423/26, визначено суддю Горпинюка І.Є.
01.04.2026 Господарський суд Івано-Франківської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 909/423/26; ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 01.05.2026.
10.04.2026 від відповідача Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 6720/26 від 10.04.2026).
10.04.2026 керівник Івано-Франківської окружної прокуратури подав відповідь на відзив (вх. № 6751/26 від 10.04.2026).
01.05.2026 в підготовчому засіданні взяв участь прокурор Піварчук А.М., відповідачі в підготовче засідання 01.05.2026 не з`явились. Заслухавши думку прокурора суд відклав підготовче засідання на 29.05.2026 для надання можливості відповідачам реалізувати свої права на стадії підготовчого провадження.
27.05.2026 представник ТОВ “Форель” адвокат Ленчук Р.І. подав до суду письмові пояснення (вх. № 10090/26 від 28.05.2026).
Також 27.05.2026 представник ТОВ “Форель” Ленчук Р.І. подав до суду клопотання (вх. № 4953/26 від 28.05.2026), у якому просить закрити провадження у справі в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” повернути Солотвинській селищній раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області земельну ділянку площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248. Клопотання мотивоване відсутністю предмета спору у відповідній частині позову у зв`язку з тим, що внаслідок закінчення строку дії договору земельна ділянка була повернута Солотвинській селищній раді 26.04.2026, про що було укладено відповідний акт приймання-передачі земельної ділянки. 
На підтвердження даної обставини до клопотання додано копію акта приймання-передачі земельної ділянки від 26.04.2026.
28.05.2026 від начальниці відділу юридичної та кадрової роботи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Гоцанюк І.І. надійшло клопотання (вх. № 5025/26 від 28.05.2026) у якому Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області просить закрити провадження у справі з підстав відсутності предмета спору у зв`язку з тим, що земельна ділянка повернута Солотвинській селищній раді, що підтверджується актом приймання-передачі від 26.04.2026; плата за користування водними об`єктами сплачена, будь-які збитки відсутні; відсутній порушений інтерес територіальної громади; визнання недійсним договору не призведе до ефективного захисту прав держави. 
В підтвердження цих обставин до клопотання додано копію акта приймання-передачі земельної ділянки від 26.04.2026 та копію квитанції про виконання платіжної інструкції від 01.04.2026.
У підготовчому засіданні 29.05.2026 взяли участь прокурор Гоголь В.В., начальниця відділу юридичної та кадрової роботи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Гоцанюк І.І. представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” адвокат Ленчук Р.І.
У даному підготовчому засіданні суд прийняв до розгляду письмові пояснення представника відповідача ТОВ “Форель” (вх. № 10090/26 від 28.05.2026), враховуючи що в них викладено обставини, що відбулись після подання позову.
Суд також постановив ухвалу якою задовольнив клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” адвоката Ленчука Р.І. від 27.05.2026 (вх. № 4953/26 від 21.05.2026) та частково задовольнив клопотання начальника відділу юридичної та кадрової роботи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Гоцанюк І.І. від 28.05.2026 (вх. № 5025/26) про закриття провадження у справі.
Даною ухвалою від 29.05.2026 суд закрив провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” повернути Солотвинській селищній раді Івано-Франківського району Івано-Франківської області земельну ділянку площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248.
Вирішивши всі інші завдання підготовчого засідання та підготовчого провадження, суд ухвалою, яка занесена до протоколу судового засідання в режимі конференції № 56527777 від 29.05.2026, постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.06.2026.
В судовому засіданні з розгляду справи по суті 24.06.2026 взяли участь прокурор Гоголь В.В., начальниця відділу юридичної та кадрової роботи Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області Гоцанюк І.І., представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Форель” адвокат Ленчук Р.І.
24.06.2026, у відповідності до вимог глави 6 розділу ІІІ ГПК України, суд розглянув справу, зокрема заслухав вступне слово прокурора, представників відповідачів, їх відповіді на питання один одного та суду, дослідив письмові докази, заслухав промови учасників справи в судових дебатах, після чого оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення. В судовому засіданні 24.06.2026 суд проголосив скорочене рішення.
Щодо наявності підстав для заявлення позову прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Основного Закону, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначено у Законі України "Про прокуратуру".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про прокуратуру", на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, зокрема, визначених цим Законом.
Згідно з частиною першою ст. 24 Закону України "Про прокуратуру", право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (абзаци перший та другий частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").
У свою чергу, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України “Про прокуратуру” наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)).
Прокурор визначає склад відповідачів самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 7.12; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 10.13; від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, пункт 8.12).
У пункті 10.21 постанови від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим з відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала доступ до загальнонародних благ і ресурсів. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема, безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи в публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор - позивачем в інтересах держави. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів держави, територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування у значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України). Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц (пункт 8.20).
Таким чином, процесуальний статус сторін у подібних спорах залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, 1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо: - орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; - орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави; 2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: - відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; - орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
У даній справі Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, здійснюючи право розпорядження землею в межах територіальної громади, є стороною оспорюваного договору оренди земельної ділянки. В процесуальному аспекті орган, який уклав такий договір, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача. Такою є і правова позиція даного органу місцевого самоврядування у спорі, оскільки він заперечує проти задоволення позовних вимог. 
Отже, в даному випадку прокурор правомірно звернувся з даним позовом як самостійний позивач, визначивши Солотвинську селищну раду Івано-Франківського району Івано-Франківської області, як орган місцевого самоврядування, який уклав з суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Форель» оспорюваний договір оренди земельної ділянки, співвідповідачем із вказаним суб`єктом.
При цьому прокурор навів у відповідності до вимог статті 53 Господарського процесуального кодексу України в позовній заяві обґрунтування щодо того, в чому саме полягає порушення інтересів держави внаслідок укладення оспорюваного правочину, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а тому підтвердив підстави для представництва інтересів держави. 
Зокрема, прокурор обґрунтовано покликається на потребу в забезпеченні на загальнодержавному рівні екологічної безпеки та охорони землі та вод, як національного багатства, визначення земель об`єктом особливої охорони держави (ст. 2 Закону України “Про охорону земель”); наявність позитивних обов`язків держави щодо захисту навколишнього природного середовища; необхідність раціонального використання земель і водних об`єктів комунальної власності.
Статтею 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження із здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель. 
Згідно ст. 10 ВК України до відання сільських рад у галузі регулювання водних відносин на їх території серед іншого належить здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів, контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів, встановлення правил загального користування водними об`єктами в порядку, визначеному статтею 47 цього Кодексу та ін. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Відтак, Солотвинська селищна рада є уповноваженим органом місцевого самоврядування на розпорядження спірною земельною ділянкою з розташованим на ній водним об`єктом, а також уповноваженим суб`єктом владних повноважень на виконання завдань із захисту інтересів Солотвинської територіальної громади, у тому числі щодо раціонального використання земель і водних об`єктів комунальної власності. 
Проте, саме вказаним органом, за твердженням прокурора, допущено порушення вимог закону під час здійснення розпорядження земельними ділянками комунальної власності, що виключає можливість здійснення ним захисту законних інтересів держави у спірних правовідносинах у спосіб, який обрав прокурор. У зв`язку з тим, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, – Солотвинська селищна рада виступає в справі відповідачем, прокурор самостійно звернувся до суду за захистом інтересів держави 
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Оцінка доказів. Норми права, які застосував суд, та інші мотиви ухваленого рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.
За територіальною громадою Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 8,813 га з кадастровим номером: 2620489201:01:004:0248 в с. Яблунька, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області (далі — земельна ділянка). Цільове призначення земельної ділянки згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно — для іншого сільськогосподарського призначення.
10.04.2025 Солотвинська селищна рада прийняла рішення № 2260/41/2025, яким вирішила передати ТОВ “Форель” земельну ділянку на умовах оренди, терміном на 1 (один) рік для обслуговування будівель і споруд форелевого господарства із земель комунальної власності для іншого сільськогосподарського призначення (код цільового використання — 01.13) Солотвинської селищної ради. Встановлено річну орендну плату за користування земельною ділянкою — 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
26.04.2025 між Солотвинською селищною радою (орендодавець) та ТОВ “Форель” (орендар) укладеного договір оренди землі (далі — договір оренди), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для іншого сільськогосподарського призначення (код КВЦПЗ 01.13) для обслуговування будівель і споруд форелевого господарства з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248, яка розташована за адресою: вул. О. Довбуша с. Яблунька Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 
Відповідно до п. 3 Договору оренди на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать орендарю. 
За змістом п. 7, договір оренди укладено на 1 рік. Договір продовжується згідно ст. 126-1 Земельного кодексу України.
Земельна ділянка передається в оренду для обслуговування будівель і споруд форельного господарства (п. 14).
Цільове призначення земельної ділянки: (01.13) для іншого сільськогосподарського призначення (п. 15).
Про фактичну передачу земельної ділянки орендарю в строкове платне користування сторони договору оренди склали акт прийому-передачі земельної ділянки від 26.04.2025.
На підставі рішення державного реєстратора Богородчанської селищної ради Пронь Оксани Дмитрівни від 09.05.2025 № 78873087 в Державний реєстр речових прав внесено запис про державну реєстрацію права оренди ТзОВ «Форель» на вказану земельну ділянку на підставі договору оренди ( номер запису про інше речове право 59856952). 
У зв`язку із закінченням строку договору оренди, 26 квітня 2026 року за актом приймання-передачі земельної ділянки ТОВ “Форель” повернуло Солотвинській селищній раді орендовану земельну ділянку. Сторони зазначили, що не мають одна до одної жодних претензій стосовно порядку приймання-передачі земельної ділянки.
Враховуючи повернення земельної ділянки орендодавцю, договір оренди не було поновлено згідно з п. 34 договору, відтак право оренди ТОВ “Форель”, що виникло за цим договором, припинилось.
Не заперечується ніким із учасників справи та підтверджується належними і допустимими доказами, що на земельній ділянці розташовані 12 ставків загальною площею 4,7683 га. (доказами цього слугують: акт комісійного огляду (обстеження) земельної ділянки від 24.02.2026; Технічна документація із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” для облаштування та обслуговування господарських будівель і споруд форелевого господарства “Яблунька” для риборозведення на території Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області; паспорти ставків № 1 від 29.10.2012, № 2 від 29.10.2012, № 3 від 29.10.2012, № 4 від 29.10.2012, № 5 від 29.10.2012, № 6 від 29.10.2012, № 7 від 29.10.2012, № 8 від 29.10.2012, № 9 від 29.10.2012, № 10 від 29.10.2012, № 11 від 29.10.2012, № 12 від 29.10.2012).
Первинно земельна ділянка була сформована як об`єкт цивільних прав ще у 2004 році на підставі Технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” для облаштування та обслуговування господарських будівель і споруд форелевого господарства “Яблунька” для риборозведення на території Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, виготовленої ДП “Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” (2004 рік) на підставі рішення Яблунської сільської ради від 07.10.2003, яким надано дозвіл на проведення земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ДП “Хотимирсько-Березівський рибгосп” під облаштування та обслуговування господарських будівель і споруд форельного господарства “Яблунька” площею 9,0 га в ур. “Плоске” на території Яблунської сільської ради Богородчанського району.
У вказаній технічній документації відображено, що форма власності на землю — державна; цільове використання — землі іншого сільськогосподарського призначення. 
Рішенням ХІХ сесії 4 скликання Яблунської сільської ради Богородчанського району від 23.11.2004 затверджено технічну документацію по земельно-кадастровій інвентаризації на виготовлення документів, що посвідчують право постійного користування земельною ділянкою ДП “Хотимирсько-Березівський рибгосп” форельного господарства “Яблунька” Богородчанського району Івано-Франківської області загальною площею 8,8142 га.
Згідно з державним актом на право постійного користування земельною ділянкою від 06.12.2004, Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” на праві постійного користування належала земельна ділянка площею 8,8130 га для іншого сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248.
Як підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 464832896 від 19.02.2026), земельна ділянка до 2021 року була державною власністю, зареєстрована за державою в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації. 
В подальшому земельна ділянка зареєстрована як комунальна власність Солотвинської селищної ради 16.11.2021 на підставі рішення Солотвинської селищної ради № 629/10/2021 від 20.08.2021 та Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин” № 1423-ІХ від 28.04.2021.
З урахуванням ухвали суду від 29.05.2026 про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання ТОВ “Форель” повернути Солотвинській селищній раді земельну ділянку, предметом позову є матеріально-правова вимога прокурора про визнання недійсним договору оренди землі від 26.04.2025.
За статтею 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Отже, з моменту укладення договору оренди землі орендар набуває право володіти та користуватися земельною ділянкою на умовах такого договору та з дотриманням вимог земельного законодавства, в той час як в орендодавця такі права припиняються на погоджений сторонами строк. 
Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Частинами 1-3, 6 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Частинами 1 і 2 статті 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Так, оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа, зокрема за відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес, який полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
З урахуванням конкретних обставин справи та визначаючись із ефективністю обраного позивачем способу захисту, суд повинен визначити наслідки визнання договору недійсним для держави, в інтересах якої прокурором подано позов, а також з`ясувати, яким чином будуть відновлені права держави як позивача внаслідок визнання недійсними договорів.
Водночас, якщо договір є повністю чи частково виконаним, то визнання його недійсним без одночасного застосування наслідків недійсності правочину не призведе до поновлення майнових прав держави.
Тобто, у разі, якщо майно передане власником за правочином, який є нікчемним або оспорюваним, і таке майно залишається у набувача, то позов про визнання правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності правочину є ефективним способом захисту.
Окреме ж заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
У постанові Верховного Суду від 12.05.2026 у справі № 907/801/20 також викладено висновок, відповідно до якого визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у частині 1 статті 2 ГПК України (частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Аналогічні висновки сформульовано в пунктах 5.5- 5.8, 5.12, 5.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19.
Уточнюючи висновок, викладений в пункті 5.29 постанови від 21.09.2022 у справі № 908/976/19, Велика Палата Верховного Суду в пункті 154 постанови від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц звернула увагу на те, що у разі, якщо на виконання оспорюваного правочину товариством сплачено кошти або передано інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини 1 статті 216, статті 387, частин 1, 3 статті 1212 ЦК України).
Водночас об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в пункті 48 постанови від 26.05.2023 у справі № 905/77/21 сформулювала висновок про те, що позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом. Разом із тим позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача. Окреме заявлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача.
Схожі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16.01.2024 у справі №908/1445/20.
Як вище зазначив суд, за актом приймання-передачі земельної ділянки від 26.04.2026 ТОВ “Форель” повернуло Солотвинській селищній раді земельну ділянку, яка була в користуванні відповідно до договору оренди землі від 26.04.2025. З цих підстав суд ухвалою від 29.05.2026 закрив провадження у справі в частині позовної вимоги про зобов`язання повернути орендовану земельну ділянку.
Слід зазначити, що позов пред`явлено прокурором 27.03.2026, тобто менш ніж за місяць до закінчення строку договору оренди, а тому з урахуванням строків подання сторонами заяв по суті справи, строку підготовчого провадження, прокурор міг об`єктивно передбачити закінчення строку договору оренди до ухвалення судового рішення.
З огляду на зазначені норми права та обставини спору, прокурором не доведено та необґрунтовано, яким чином будуть відновлені майнові права держави як позивача щодо земельної ділянки внаслідок визнання недійсним спірного договору оренди, враховуючи закінчення терміну його дії та повернення земельної ділянки.
Доводи прокурора про те, що визнання недійсними договору ефективно захистить права та інтереси держави, оскільки відповідачі в подальшому при укладенні наступних договорів оренди будуть зобов`язані враховувати висновки суду, відхиляються, оскільки пред`явлення позову не з метою відновлення порушеного права, а з метою використання судового рішення в можливих майбутніх правовідносинах чи спорах не відповідає меті господарського судочинства.
Вирішуючи спір суд також враховує, що усі учасники справи визнають, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать ТОВ “Форель”, про що також вказано у акті комісійного огляду (обстеження) земельної ділянки від 24.02.2026.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (див. постанови від 4 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 3 квітня 2019 року у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункти 37-38)). Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42)).
За наведеного, ТОВ “Форель” має право на отримання в установленому законом порядку в користування земельної ділянки, на якій розташовані належні товариству об`єкти нерухомого майна, в тому числі отримати земельну ділянку на праві оренди. 
Більш того, оформлення права користування земельною ділянкою є обов`язком власника нерухомості і правовою підставою для оплати за користування землею. 
Відповідні правовідносини щодо користування ТОВ “Форель” земельною ділянкою, на якій розташовані належні ТОВ “Форель” об`єкти нерухомого майна були оформлені спірним договором з 26.04.2025 на період одного року.
Як встановив суд, ТОВ “Форель” не мало стосунку до формування земельної ділянки, визначення її конфігурації, площі, цільового призначення тощо. 
Земельна ділянка у існуючому вигляді, з цим кадастровим номером, такої площі і з існуючим цільовим призначенням (для іншого сільськогосподарського призначення) була сформована ще у 2004 році, на підставі Технічної документації із землеустрою щодо виготовлення документів, що посвідчують право користування земельними ділянками Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” для облаштування та обслуговування господарських будівель і споруд форелевого господарства “Яблунька” для риборозведення на території Яблунської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, і Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” було видано на цю земельну ділянку Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 06.12.2004.
В період з 26.12.2013 по 16.11.2021 земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав за державою в особі Івано-Франківської обласної державної адміністрації.
Відтак, саме внаслідок дій держави, в особі уповноважених нею органів, земельна ділянка була сформована і тривалий час зареєстрована за державою, з відповідними межами, площею та цільовим призначенням.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, елементом якого є принцип правової визначеності.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04) відображено особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Так, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009).
Таким чином, з урахуванням зазначеної практики ЄСПЛ, поведінка державних органів повинна бути максимально прозорою, відкритою та зрозумілою для всіх учасників правовідносин, а порушення встановлених законами правил та невиконання покладених на державні органи обов`язків матиме наслідком покладення на такі органи відповідальності та спричинить необґрунтовані додаткові витрати. Відтак, державні органи, виконуючи покладені на них обов`язки, повинні здійснювати свою діяльність таким чином, щоб не допускати та уникати ситуацій, внаслідок яких держава нестиме додаткові як матеріальні, так і репутаційні ризики (правові позиції, викладені у п. 67-70 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.06.2022 по справі № 916/3626/20).
Отже, органи державної влади та місцевого самоврядування не можуть мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій, зокрема уникати виконання своїх обов`язкі ввнаслідок порушення ними ж положень законодавства.
Зазначені вимоги застосовуються і при розгляді судових справ. Сторона не може покликатись на свої незаконні дії, як на підставу для прийняття судового рішення в її користь. Це ж стосується і випадків, коли державу представляє прокурор.
В контексті розглядуваної справи це означає неспроможність доводів прокурора про недобросовісну поведінку відповідачів при укладенні договору оренди землі, а саме що посадові особи ТОВ “Форель”, проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом законодавства, отримавши правову допомогу перед процедурою відведення земельної ділянки у користування, могли і повинні були знати про те, що зазначена земельна ділянка та водний об`єкт набуваються ними неправомірно.
У даному випадку ТОВ “Форель” не мало відношення до відведення та формування земельної ділянки, оскільки, як суд зазначав вище, земельна ділянка відводилась у постійне користування Державному підприємству “Хотимирсько-Березівський рибгосп” ще у 2004 році, а в оренду ТОВ “Форель” передана уже відведена та сформована земельна ділянка з тими самими характеристиками, з якими вона була відведена для зазначеного державного підприємства, і з якими була зареєстрована за державою впродовж, зокрема, 2013-2021 років.
Формування земельної ділянки регулюється, зокрема, положеннями ст. 79-1 Земельного кодексу України і полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 
В тому числі, формування земельної ділянки здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності, що було здійснено ще в 2004 році.
Інтереси держави, порушені, за доводами прокурора, користуванням ТОВ “Форель” розміщеними на земельній ділянці водними об`єктами (каскадом із 12 ставків), то такі інтереси держави не будуть захищені у спосіб визнання недійсним спірного договору оренди земельної ділянки, а можуть бути ефективно захищені шляхом стягнення з ТОВ “Форель” недоотриманих сум за користування водними об`єктами або через заявлення позовних вимог, спрямованих на припинення чи недопущення неправомірного користування водними об`єктами. 
Одночасно, як слідує з матеріалів справи, Солотвинська селищна рада донарахувала ТОВ “Форель” плату за користування водними об`єктами за 2024 та 2025 роки, і ТОВ “Форель” оплатило таке користування, що підтверджується документами, доданими до відзиву Солотвинської селищної ради. Прокурор інших розрахунків, які б підтверджували недоплату ТОВ “Форель” за користування водними об`єктами, до суду не подав.
При цьому, за п. 8 оспорюваного договору оренди передбачено розмір орендної плати за користування земельною ділянкою за ставкою 12% від нормативної грошової оцінки землі, що є найвищою передбаченою законом ставкою орендної плати за землю (п. 288.5.2 статті 288 Податкового кодексу України).
Інтерес держави, який на думку прокурора порушений неправильним визначенням цільового призначення земельної ділянки, як земель іншого сільськогосподарського призначення, без урахування розміщених на ній водних об`єктів, має бути захищений ефективно, у спосіб, який остаточно припинятиме такі порушення. 
Позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди у даному випадку не спрямовані на захист зазначених у позові прав та інтересів держави та тих порушень законодавства, про які зазначає прокурор, оскільки не усувають тієї обставини, що земельна ділянка ще з 2004 року зареєстрована як землі сільськогосподарського призначення, і сформована в такій конфігурації, що на ній розміщені як об`єкти нерухомості (на час розгляду спору належать ТОВ "Форель"), так і 12 ставків, а ТОВ “Форель”, як власник нерухомого майна, має право на отримання в оренду земельної ділянки під належною йому нерухомістю.
В той же час, задоволення позову про визнання недійсним договору оренди, не відновлюючи прав та інтересів держави, одночасно може внести невизначеність в права та обов`язки ТОВ “Форель”, як користувача земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно цього відповідача, його обов`язки щодо внесення плати за землю. 
Інші аргументи прокурора, зокрема що договір оренди укладено без погодження з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства (стаття 51 Водного кодексу України), що паспорти водного об`єкта підлягають коригуванню кожні 15 років, а таке не проводилось, то такі підстави позову ніяк не спростовують наведених вище висновків суду, що враховуючи закінчення строку дії договору та повернення земельної ділянки, визнання договору недійсним не поновить порушених прав держави.
Враховуючи, що визнання недійсним договору оренди землі, який повністю виконано, і строк дії якого закінчився, не призведе до ефективного захисту прав та інтересів держави, на порушення яких покликається прокурор, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Судові витрати.
Згідно з приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 розділу I ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду прокурором позовної заяви Івано-Франківська обласна прокуратура, яка зареєстрована як юридична особа і є розпорядником бюджетних коштів, сплатила судовий збір в сумі 5324,80, що підтверджується платіжною інструкцією № 462 від 24 березня 2026 року.
Враховуючи відмову в задоволенні позовної вимоги про визнання договору оренди землі недійсним, витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн суд залишає за Івано-Франківською обласною прокуратурою. Щодо судового збору в сумі 2662,40 грн, сплаченого за позовну вимогу про зобов`язання ТОВ “Форель” повернути Солотвинській селищній раді земельну ділянку, то питання повернення даної частини судового збору суд вирішить самостійною ухвалою.
Дата складення повного судового рішення: 06.07.2026.
Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позову керівника Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області (76019, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, буд. 48) в інтересах держави до Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (77753, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, смт. Солотвин, вул. Чорновола В., буд. 7А, ідентифікаційний код юридичної особи: 04357041) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Форель" (77742, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, с. Яблунька, вул. Довбуша О., буд. 90, ідентифікаційний код юридичної особи: 33859805) про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 26.04.2025 між Солотвинською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Форель" щодо земельної ділянки площею 8,8129 га з кадастровим номером 2620489201:01:004:0248 для іншого сільськогосподарського призначення.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн залишити за Івано-Франківською обласною прокуратурою. 
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Вебадреса, за якою можна знайти текст судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Горпинюк