Справа № 215/678/26 
2/215/1856/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 квітня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого, судді Науменко Я.О., за участю секретаря Оніщенко Ю.М., розглянувши згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
 
22.01.2026 до суду надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем 19.03.2024 було укладено кредитний договір №7702410, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6 600,00 грн., а відповідач, отримавши кредит, зобов`язався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідач, отримавши кредит, умови договору не виконав та кошти не повернув. 
 
У зв`язку з викладеним за вказаним кредитним договором від 19.03.2024 відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 23 672,00 грн. 
 
23.10.2024 між ТОВ «АвентусУкраїна» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 23.10/24-Ф, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
 
20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», було укладено договір відступлення прав вимоги № 20/01/2025-01, за яким до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
 
У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 23 672,00 грн., сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
 
26.01.2026відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, мотивоване проходженням ним військової служби у Збройних Силах України.
 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 09.03.2026, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
04.03.2026 до суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про поновлення строків для подачі відзиву та відзив на позов, у яких зазначив, що не мав можливості своєчасно подати відзив у зв`язку з перебуванням на військовій службі, внаслідок чого не проживає постійно за місцем реєстрації та не отримує поштову кореспонденцію, у тому числі судові повідомлення. У зв`язку з цим просить поновити строк на подання відзиву. По суті позовних вимог відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів у розмірі 6 600,00 грн., а також визнає обов`язок щодо повернення зазначеної суми. Водночас він заперечує проти задоволення позовних вимог у частині стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій (пені, штрафів), посилаючись на те, що є військовослужбовцем, у зв`язку з чим на нього поширюється дія частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до якої під час дії особливого періоду таким особам не нараховуються проценти за користування кредитом, а також штрафні санкції за невиконання зобов`язань.
З огляду на викладене відповідач просить суд задовольнити позов частково – у частині стягнення основної суми боргу, а в решті позовних вимог відмовити і вирішити питання щодо розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
06.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 у розмірі 6 600,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та відповідь на відзив (вх.№5158, №5159).
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що не спростовують заявлені позовні вимоги.
Зокрема, позивач вказує, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, а також визнає невиконання взятих на себе зобов`язань щодо їх повернення. Разом із тим представник позивача звертає увагу, що відповідач посилається на положення частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на підставу для звільнення від нарахування процентів та штрафних санкцій. При цьому, на думку позивача, зазначені обставини підлягають оцінці судом з урахуванням наданих доказів, зокрема документів, що підтверджують статус відповідача як військовослужбовця та умови застосування відповідних гарантій.
Позивач також зазначає, що ним подано заяву про зменшення позовних вимог та фактично просить суд стягнути з відповідача заборгованість у межах суми основного боргу.
Крім того, вказує на відсутність спору щодо факту отримання кредитних коштів та існування заборгованості, що свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд врахувати подану відповідь на відзив при вирішенні справи по суті, задовольнити позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою від 09.03.2026 заяву про поновлення строку на подання відзиву задоволено та прийнято відзив до розгляду.
09.03.2026 справу було відкладено на 22.04.2026 у зв`язку з клопотанням відповідача.
В судове засідання, призначене на 22.04.2026, представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, за допомогою смс-повідомлення та судової повістки. Судова повістка, направлена відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, повернута на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». 
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 19.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір укладено договір №7702410 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на суму 2 600 грн. на строк 360 днів, зі стандартною процентною ставкою – 2,20 % в день; відповідно до Додаткової угоди від 23.03.2024 було збільшено суму кредиту на 4 000,00 гривень. (а.с.17-26, 26 на звороті-29).
ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С7593 підтвердив, що отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
Дані обставини підтверджуються правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», паспортом споживчого кредиту (а.с.30-39, 73-74 на звороті).
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти у розмір 2 600,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» №20241113-1/1 від 13.11.2024 про перерахунок коштів на користь фізичної особи від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зокрема: 19.03.2024 о 16:46:10 – 2 600 грн (transaction code 43847397); 23.03.2024 о 18:13:09 – 4 000 грн (transaction code 44037807) (а.с.40-41).
Вказані обставини підтверджують факт надання кредитних коштів та належність права вимоги позивачу (а.с.43-44 на звороті).
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024. 
23 жовтня 2024 року право вимоги за договором №7702410 від 19.03.2024 перейшло до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» що підтверджується копією договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 (а.с.52-59 на звороті), реєстром боржників до договору факторингу №23.10/24-Ф від 2310.2024 (а.с.60-61), актом прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 (а.с.62), платіжною інструкцією №166 від 30.10.2024 (а.с.63), копією договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 (а.с.64-68 на звороті), реєстром боржників до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 (а.с.69-70), актом прийому-передачі прав вимоги до договору факторингу №20/01/2025-01 від 20.01.2025 (а.с.71), платіжними інструкціями №213 від 20.01.2025, та №253 від 10.02.2025 (а.с.72, 72 на звороті).
Відповідач, отримавши кредит, свої зобов`язання за договором не виконав, у вказаний в договорі строк кошти не повернув, відсотки за його користування не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 23 672,00 грн, в тому числі: 6 600,00 грн – за тілом кредиту, 17 072,00 грн – за відсотками та 2 436,00 грн – за штрафними санкціями, про що свідчить розрахунок (а.с.75-80 на звороті).
06.03.2026 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 у розмірі 6 600,00 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Отже, предметом позову є стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 у розмірі 6 600,00 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
З матеріалів справи слідує, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника.
Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором, ОСОБА_1 добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Отже, враховуючи, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке, в свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за кредитним договором до боржника ОСОБА_1 , у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Договір про надання кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. 
Крім того, сторони не оспорювали наявність заборгованості відповідача у розмірі отриманого ним кредиту.
Позивачем, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заявлено до стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 року у розмірі 6 600,00 гривень, що складає тіло кредиту, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України – штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Статтею 3 даного Закону визначено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів – громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Відповідач ОСОБА_1 з 22.02.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом.
На підставі встановленого суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими в межах доведеності наявності заборгованості за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 на суму 6 600,00 грн.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову у розмірі 2 662,40 грн., оскільки позов задоволений у повному обсязі.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Частиною 4 цієї статті встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»(а.с.82-83 на звороті), а також Додаткова Угода № 25770860262 від 11.09.2025 (а.с.84), акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 (а.с.85). Згідно позову вартість послуг з отримання правової допомоги склала 7 000,00 грн. Зокрема, надано такі послуги: складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 7702410 від 19.03.2024 – 5 000,00 грн (2 год.); вивчення матеріалів справи – 1 000,00 грн (2 год.); підготовка адвокатського запиту – 500,00 грн. (1 год.); підготовка клопотання – 500,00 грн (1 год.). Актом підтверджується, що послуги надані у повному обсязі, належної якості та прийняті Клієнтом без зауважень.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, враховуючи те, що справа є малозначною та розглянута у спрощеному позовному провадженні, обсяг позовної заяви та відсутність доказів досудового врегулювання спору, суд дійшов висновку про відшкодуванні понесених ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» витрат на професійну правничу допомогу частково в сумі 3 500,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №7702410 від 19.03.2024 року у розмірі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, а всього 12 762 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 27 квітня 2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження за адресою: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ