ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/20208/25 пров. № А/857/14164/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Судової – Хомюк Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р., 
за участю представника позивача Михальчишин Н.Л.,
за участю представника відповідача Підгайного О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року, прийняте суддею Желік О.М. об 11 годині 50 хвилині, у м. Львові, повний текст складено 03 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «Галінвест» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «Спільне українсько-австрійське підприємство «Галінвест» (надалі також – ТОВ, позивач) звернулося до суду з позовом до ГУ ДПС у Львівській області (надалі також –відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №0016245-1302-1301 від 06.08.2025.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 позов задоволено.
Суд виходив з того, що на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги положення ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» в частині, щодо ТОВ визнані протиправними та нечинними рішенням суду у справі №380/5665/25, яке набрало законної сили 24.07.2025 (тобто до винесення оскаржуваної податкової вимоги).
Відповідно визнання протиправним і нечинним у судовому порядку ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 в оскаржуваній частині унеможливлює її застосування при обчисленні ставок податку на землю саме з моменту її прийняття.
Не погодившись із наведеним судовим рішенням його оскаржено ГУ ДПС у Львівській області, яке вважає, що судом порушено норми матеріального і процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, просить таке скасувати та відмовити в позові.

Обґрунтування апеляційної скарги полягають в тому, що податкова вимога від 06.08.2025 № 0016245-1302-1301 на суму 2 349 093,66 грн. сформована керуючись статтею 59 глави 4 розділу II Податкового кодексу (ПК) України та направлена платнику згідно 1 розділу III Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України).
Податковий борг в сумі 1 896 672,19 грн. виник 08.07.2025 згідно уточнюючого звіту Податкового розрахунку земельного податку № 9197704146 від 08.07.2025 (термін сплати 08.07.2025), збільшився за рахунок нарахувань згідно Податкового розрахунку земельного податку № 9038336345 від 20.02.2025 (термін сплати 30.07.2025), зменшився згідно уточнюючого звіту Податкового розрахунку земельного податку № 9186207226 від 27.06.2025 (термін сплати 30.07.2025) та сплати в сумі 455000,00грн.
Станом на 20.10.2025 податкова заборгованість по земельному податку з юридичних осіб складає 3 710 226,6 грн.
ТОВ у відзиві зазначає, що на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги положення ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині, щодо ТОВ визнані протиправними та не чинними рішенням суду у справі №380/5665/25, яке набрало законної сили 24.07.2025 (тобто до винесення оскаржуваної податкової вимоги).
Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, врахував, що до винесення оскаржуваної податкової вимоги набрало законної сили рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 в адміністративній справі №380/5665/25, яким визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» в частині, що стосується ТОВ.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Спільне українсько-австрійське підприємство «Галінвест» володіє правом постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер 4610136600:03:001:0067) площею 0,66 га на підставі державного акту на право користування землею, серії Б №039434, зареєстрованого 24.07.1993 за №9.
Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки (кадастровий номер 4610136600:03:001:0067): Львівська область, м.Львів, площа Князя Осмомисла. Цільове призначення – 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.
ТОВ володіє правом постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер 4610137200:08:007:0122) площею 1,63 га на підставі державного акту на право користування землею, серії ЛВ №40807010, виданого 10.06.1994, про що зазначено у витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки (кадастровий номер 4610137200:08:007:0122): Львівська область, м.Львів, вулиця Земельна в Північному промвузлі. Цільове призначення – 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
ТОВ належить до осіб, щодо яких застосовано ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»»:
- в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки;
- в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Вказані обставини встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі № 380/5665/25, яке набрало законної сили.

Відповідно до додатку 1 до ухвали Львівської міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» (з врахуванням змін, внесених ухвалами Львівської міської ради №2147 від 30.06.2022, № 3424 від 06.07.2023) для категорії земель 03.08 «Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування» за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) в період з 2021 до 2024 було встановлено ставку податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб на рівні 3 відсотків.
20.02.2025 ТОВ подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітний період 2025. Враховуючи протиправність та нечинність ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»», а також її не відповідність Конституції та законам України, ТОВ при сплаті податку на землю враховував ставки податку, які діяли на 2024 та були зазначені в податкових декларацій останнього на 2024 рік. Так, у 2024 підлягали сплаті річна сума земельного податку 1631957,06 грн по земельній ділянці (кадастровий номер 4610136600:03:001:0067) та 150149,16 грн по земельній ділянці кадастровий номер 4610137200:08:007:0122)
ТОВ було здійснено наступні сплати податку на землю, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями: на суму 198 830 грн (платіжна інструкція № 1023 від 03.03.2025), на суму 345 000 грн (платіжна інструкція № 1052 від 27.03.2025), на суму 50 000 грн (платіжна інструкція № 1074 від 04.04.2025), на суму 350 000 грн (платіжна інструкція № 1095 від 28.04.2025), на суму 400 000 грн (платіжна інструкція № 1135 від 26.05.2025), на суму 455 000 грн (платіжна інструкція № 1175 від 23.07.2025).
Таким чином, за період січень-липень 2025 ТОВ сплачено податку на землю в загальній сумі 1798830 грн, яка підлягала сплаті згідно ставок податку, встановлених ухвалою Львівської міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» (з врахуванням змін, внесених ухвалами Львівської міської ради №2147 від 30.06.2022, № 3424 від 06.07.2023) в додатку 1.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 позов ТОВ до Львівської міської ради, про визнання протиправною та нечинною ухвалу задоволено. 
Визнано протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 №1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині: встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки; встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки. 
Зобов`язано Львівську міську раду невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради на користь ТОВ судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 у справі № 380/20208/25 апеляційну скаргу Львівської міської ради – залишено без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 в адміністративній справі №380/5665/25 за позовом ТОВ до Львівської міської ради про визнання протиправною та нечинною ухвали – залишено без змін.

Відповідно до ст.59 ПК України ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу № 0016245-1302-1301 від 06.08.2025, яку скеровано позивачу відповідно до норм Податкового кодексу України. 
Податкова вимога від 06.08.2025 № 0016245-1302-1301 на суму 2349093,66 грн сформована керуючись статтею 59 глави 4 розділу II ПК України та направлена платнику згідно 1 розділу III Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, визначення платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В силу положень пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1, підпункту 266.6.1 пункту 266.6, підпункту 266.7.5 пункту 266.7 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема, юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (підпункт 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками плати за землю є: платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Об`єктами оподаткування платою за землю є об`єкти оподаткування земельним податком: земельні ділянки, які перебувають у власності; земельні частки (паї), які перебувають у власності; земельні ділянки державної та комунальної власності, які перебувають у володінні на праві постійного користування; об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (пункт 270.1 статті 270 ПК України).
В силу положень пунктів 285.1, 285.2 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.
Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Згідно з пунктами 286.2, 286.3 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункту 287.3 статті 287 ПК України).
Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.4 статті 287 ПК України).
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про обов`язок платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та земельного податку своєчасної подачі відповідних податкових декларацій та сплати означених податків у законодавчо встановлені строки.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Підпунктами 59.3, 59.4 статті 59 ПК України, встановлено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Отже, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків.

Контролюючим органом винесено спірну податкову вимогу у зв`язку із тим, що податковий борг позивача в сумі 1896672,19 грн виник 08.07.2025 згідно уточнюючого звіту Податкового розрахунку земельного податку № 9197704146 вiд 08.07.2025 (термін сплати 08.07.2025), збільшився за рахунок нарахувань згідно Податкового розрахунку земельного податку № 9038336345 вiд 20.02.2025 (термін сплати 30.07.2025), зменшився згідно уточнюючого звіту Податкового розрахунку земельного податку № 9186207226 вiд 27.06.2025 (термін сплати 30.07.2025) та сплати в сумі 455000,00 грн. Станом на 20.10.2025 податкова заборгованість по земельному податку з юридичних осіб складає 3710226,6 грн.
Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: а) дані державного земельного кадастру; б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї); е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Таким чином, ПК України визначено, що база оподаткування визначається залежно від наявності нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Також визначено кілька підстав для нарахування земельного податку, в тому числі дані державного земельного кадастру.

Відповідно до ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» ставка земельного податку для всіх підприємств з кодами: 02; 03; 04; 06; 07; 08; 10; 11; 12; 13; 14 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) становить 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки у 2025. В додатку 1 ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967 зазначено: « За земельні ділянки, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру , а також у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, ставка податку встановлюється для фізичних осіб у розмірі 1 відсотка від їх нормативно-грошової оцінки», для фізичних осіб – підприємців та юридичних осіб – у розмірі 3 відсотки від їхньої нормативно-грошової оцінки.
У відповідності до додатку 1 вищевказаної ухвали для категорії земель 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) встановлено ставку податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб на рівні 12 відсотків .

У відповідності до додатку 1 ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967 для категорії земель 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) встановлено ставку податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб на рівні 12 відсотків.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 по справі № 380/5665/25 позов задоволено повністю, визнано протиправною та нечинною вказану ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»».
Судом встановлено, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2025 року по справі № 380/5665/25 набрало законної сили 24.07.2025, про що видано відповідні виконавчі листи. Крім того, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2026 у справі № 380/20208/25 апеляційну скаргу Львівської міської ради – залишено без задоволення.
Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Колегія суддів визнає, що частина друга статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Водночас, колегія суддів наголошує на неможливості зобов`язати платника податків виконати положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції у цій справі, що визнання протиправним і нечинним у судовому порядку ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в оскаржуваній частині унеможливлює його застосування при обчисленні ставок земельного податку саме з моменту його прийняття.
Колегія суддів зазначає, що застосування до фізичних/юридичних осіб нормативно-правових актів, які є протиправними, у будь-якому випадку є незаконним.
Відтак, твердження суду першої про те, що протиправні положення вказаної ухвали міської ради не можуть бути застосовані до позивача, повністю відповідають чинному законодавству.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 березня 2020 у справі №160/1088/19.
Суд першої інстанції також вірно зазначив, що саме на момент винесення оскаржуваної податкової вимоги положення ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині щодо ТОВ визнані протиправними та нечинними рішенням суду у справі №380/5665/25, яке набрало законної сили 24.07.2025 (тобто до винесення оскаржуваної податкової вимоги).

При обґрунтуванні даного судового рішення суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни оспореного судового рішення.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року у справі №380/20208/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 03.06.2026.